Справа №:755/23558/25
Провадження №: 2/755/2852/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі - Церна В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на час навчання сина, але не пізніше досягнення ним 23-х років. 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15 лютого 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від
03 листопада 2017 року по справі № 755/12260/17. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року по справі № 755/5133/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року та постановою Верховного Суду від 02 липня 2025 року, місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком. 13 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/7505/23 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі
1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося 18 років. ОСОБА_3 є студентом 2 курсу 3 семестру
14105 групи, 2025/2026 навчального року Навчально-наукового інституту медицини денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Зарахований на 1 курс навчання відповідно до наказу від 10 серпня 2024 року № 2766/л-1, дата початку навчання - 01 вересня 2024 року, термін навчання - 6 років, дата закінчення навчання - 30 червня 2030 року.
Дитина навчається на денній формі, стипендію не отримує, не працює, перебуває на утриманні позивача. З вересня 2024 року відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_9 .
З огляду на викладене, з урахуванням положень статей 191, 198, 199, 200 СК України позов просив задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на сина.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.
30 грудня 2025 року (вхід. від 02 січня 2026 року, № 150) представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Власюк К.П., подала до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки відповідач заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
02 січня 2026 року (вхід. № 235) до суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення по справі, у яких зазначено, що після розірвання шлюбу між батьками останній залишився проживати з батьком та молодшим братом. Їх вихованням та утриманням займається батько, забезпечує нормальні умови для життя та розвитку, здобуття освіти. На підставі судового наказу, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 червня 2023 року по справі № 755/7505/23 матір ОСОБА_2 сплачувала аліменти на дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося
18 років, після чого матір перестала сплачувати аліменти, однак фінансової підтримки потребує, оскільки навчається в університеті, не працює, стипендії не отримує, власних доходів не має. Термін навчання - 6 років, дата закінчення навчання - 30 червня 2030 року. Зросли витрати на задоволення основних потреб дітей: на харчування, одяг, витрати на громадський транспорт та на спортивні тренування та розваги. Діти перебувають на повному утриманні батька, для покриття усіх витрат батькові необхідні значні фінансові ресурси, утримувати дітей самостійно йому складно. Вважає, що звертаючи до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання батько діє в найкращих інтересах дитини, залучення матері до утримання дитини на час навчання в університеті є обґрунтованим та справедливим.
З огляду на викладене позов підтримав та просив задовольнити.
05 січня 2026 року (вхід. № 391) до суду повторно надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 
05 січня 2026 року (вхід. від 06 січня 2026 року № 766) до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Феклістова О.В., надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Зазначив, що предметом спору по справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Отже, враховуючи предмет та правові підстави позову, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи, не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому, відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Водночас, представник позивача не навела у своєму клопотанні будь-якого обґрунтування та переконливих аргументів, які б свідчили про об`єктивну необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
19 січня 2026 року (вхід. від 21 січня 2026 року № 3199) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Феклістов О.В., подав до суду клопотання про долучення доказів, просив поновити позивачеві процесуальний строк для подачі доказів та долучити їх до матеріалів справи.
20 січня 2026 року (вхід. від 21 січня 2026 року № 3198) представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Власюк К.П., подала до суду клопотання про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача та її представника.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України, відповідач повідомляє, що визнає позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до закінчення навчання дитини у навчальному закладі, але не більше, як до досягнення ним 23 років.
21 січня 2026 року сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Феклістов О.В., подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника (вхід. від 21 січня
2026 року № 3200).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у заяві про визнання позову (вхід. від 21 січня 2026 року № 3198) розгляд справи просила провести без її участі та участі представника.
Третя особа - ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у письмових поясненнях (вхід. від 02 січня 2026 року
(вхід. № 235, від 05 січня 2026 року № 391) розгляд справи просив провести без його участі.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року по справі
№ 755/12260/17 шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім`ї 15 лютого 2002 року, актовий запис № 216, розірвано.
Судом встановлено, що з 15 лютого 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у шлюбі у подружжя народилося двоє малолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 30 серпня 2006 року серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 30 серпня 2006 року в Книзі реєстрації народжень складено відповідний актовий запис № 2241. Батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно з Актом від 24 травня 2023 року № 130 про фактичне проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та
 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають разом з ОСОБА_1 з 15 жовтня 2022 року за вказаною адресою.
13 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/7505/23 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.
11 серпня 2023 року старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарем О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання судового наказу від 03 серпня
2023 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/7505/23, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.
З довідки від 24 листопада 2025 року, вих. № 120/70-1623, виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, встановлено, що ОСОБА_3 є студентом 2 курсу 3 семестру 14105 групи, 2025/2026 навчального року Навчально-наукового інституту медицини денної форми навчання. Зарахований на 1 курс навчання відповідно до наказу від 10 серпня 2024 року № 2766/л-1. Дата початку навчання - 01 вересня 2024 року, термін навчання - 6 років, навчання здійснюється за кошти державного бюджету. Дата закінчення навчання - 30 червня 2030 року.
Відповідно до довідки від 12 січня 2026 року, виданої ТОВ «СОК «Монітор», ОСОБА_3 , 2006 року народження, відвідує індивідуальні заняття з тренером з тенісу один раз на тиждень по
2 години в спортивному клубі «5 елемент» з листопада 2024 року.
Також до матеріалів справи долучено копії чеку від 31 серпня 2025 року, від 12 жовтня
2025 року, від 07 грудня 2025 року, від 11 січня 2026 року про оплату послуг у ТОВ «СОК «Монітор».
Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 20 січня 2026 року (вхід. від 21 січня 2026 року № 3198) позов визнала, не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до закінчення навчання дитини у навчальному закладі, але не більше, як до досягнення ним 23 років.
Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення
23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.
Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження
№ 61-16005св20 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі освіти, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами.
У довідці навчального закладу зазначено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання.
Суд враховує, що така форма навчання призводить до неможливості студентів офіційно працювати та отримувати доходи, а отже син сторін об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє можливості повнолітніх дітей працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.
У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Враховуючи викладене та факт визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання. 
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 27 листопада 2025 року до
11 серпня 2029 року, за умови продовження навчання ОСОБА_3 .
За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Водночас, частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, факт визнання позову відповідачем та звільнення позивача від сплати судового збору в силу закону, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду із позовною заявою немайнового характеру, що складає 605,60 грн.
Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Власюк К.П., від 30 грудня 2025 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд вважає, з урахуванням статей 19, 274 ЦПК України, заяви адвоката Власюк К.П. від 20 січня 2026 року про визнання позову, а також заяв сторін та їх представників про розгляд справи без їх участі, що відсутні правові підстави для розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 198, 199, 200 СК України, статтями
4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 27 листопада 2025 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.
Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок
- № UA478999980313141206000026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду виготовлено 26 січня 2026 року.

Суддя О.О. Хромова