ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року	Львів	Справа № 380/23209/24 пров. № А/857/13081/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року (головуюча суддя: Хома О.П., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 14.11.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підтвердженні стажу роботи та призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу трудовий стаж роботи слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» за Списком № 1 з 06.02.1989 по 20.08.1992 до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити пенсію з часу звернення із заявою про призначення пенсії – з 14.05.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 06.02.1989 по 01.03.1995 працював на Сокальському заводі хімічного волокна слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху. Вказує, що 14.05.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про підтвердження стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених КМ України та долучив відповідні документи. Проте рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 24.05.2024 № 22510/53-16 йому лише частково підтверджено стаж роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» на пільгових умовах за Списком № 2 з 06.02.1989 по 20.08.1992 та за Списком № 1 з 21.08.1992 по 01.03.1995 за винятком періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Вважає спірне рішення протиправним, оскільки весь період його роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» повинен бути зарахованим за Списком № 1.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що рішення комісії ГУ ПФУ у Львівській області не є відмовою у призначенні пенсії, а лише таким, що підтверджує конкретний стаж позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок № 18-1), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів, що зараховуються до стажу для призначення пенсії. Відповідно до пункту 1 Порядку № 18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: в тому числі для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. Абзацами 1, 2 пункту 2 Порядку № 18-1 передбачено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що в особовій картці форми Т-2 наявна інформація про прийняття та звільнення, де зазначено посаду слюсар-ремонтник в хімічному цеху, про надання чергових відпусток без збереження заробітної плати. Відпустки без збереження заробітної плати надавались з 1 по 15 жовтня 1991 року, з 1 по 20 грудня 1993 року, з 13 квітня по 1 травня та з 20 вересня по 20 жовтня 1994 року. Враховуючи викладене комісія прийняла рішення підтвердити ОСОБА_1 стаж роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» на пільгових умовах за Списком № 2 з 06.02.1989 по 20.08.1992 та за Списком № 1 з 21.08.1992 по 01.03.1995 на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху за винятком періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Позивач, 24.07.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що згідно Списку № 1, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 розділом 11600000 XV1 «Виробництво штучного і синтетичного волокна» пунктом 11600000-17546, передбачені робітники, майстри і старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання, де основні робітники ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгову пенсію по Списку № 1. Проте комісія вказала, що за період з 06.02.1989 по 20.08.1992 стаж роботи відноситься до Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, розділом ХX1 «Легка промисловість», підрозділом 1 «Виробництво штучного і синтетичного волокна», що вважає помилковим, оскільки Сокальський завод хімічного волокна відносився до підприємств хімічної промисловості, а не легкої промисловості. Зазначає, що встановлені фактичні обставини, оцінені судом через призму нормативно-правових актів, які регулюють спірні питання, дають підстави стверджувати про безпідставність зарахування відповідачем стажу роботи ОСОБА_2 з 06.02.1989 по 20.08.1992 слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху до Списку № 2, оскільки суперечить положенням Постанов № 162 від 11.03.1994, № 1173 від 22.08.1956 та № 591 від 09.08.1991.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 06.02.1989 наказом № 18 прийнятий слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху на Сокальському заводі хімічного волокна та 01.03.1995 наказом № 17-к звільнений з заводу за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України, що також підтверджується архівною довідкою Державного архіву Львівської обласної державної адміністрації від 08.12.2023 № Н-2776/07-12(1).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2007 у справі № 2/101 ліквідовано юридичну особу – банкрута ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна». 
Державним архівом надано копії наказів Сокальського заводу хімічного волокна: про прийняття ОСОБА_1 слюсарем-ремонтником (по ремонту технологічного обладнання в хімічний цех з 06.02.1989 (№ 18-к від 06.02.1989); про присвоєння 4 розряду ОСОБА_3 слюсарю-ремонтнику ( по ремонту технологічного обладнання) хімічного цеху з 30.08.1989 (№ 119-ПК від 12.09.1989); про переведення слюсарем-ремонтником 4 розряду з 21.09.1989 (№ 124-к від 27.09.1989); про надання відпусток без збереження зарплати ОСОБА_4 .3. Слюсарю (№ 121-к від 04.10.1991, № 132-к від 03.12.1993, № 43-к від 15.04.1994, № 109-к від 26.09.1994); про звільнення слюсаря хімічного цеху ОСОБА_2 з 01.03.1995 (від 03.03.1995 № 17-к). 
Наказом ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» № 288 від 05.09.1994 «Про підтвердження діючих пільгових списків № 1 і № 2 по результатах атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на заводі», додатком № 1 до якого є Перелік робочих місць, професій і посад по ВАТ «Сокальський ЗХВ», за результатами проведеної атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № І по професії слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання хімічного цеху.
У пункті 1.23 Переліку робочих місць цехів професій і посад по ВАТ «Сокальський ЗХВ» підтверджено пільгове пенсійне забезпечення по результатах атестації робочих місць по умовах праці за Списком № 1 професії майстер по ремонту технологічного обладнання.
Відповідно до розділу XVI постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на робота з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відносяться робітники, майстри та старші майстри механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції), де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгову пенсію за списком № 1.
ОСОБА_1 , 14.05.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років.
Рішенням комісії з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років ГУ ПФУ у Львівській області від 24.05.2024 № 22510/53-16 підтверджено ОСОБА_1 стаж роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» на пільгових умовах за Списком № 2 з 06.02.1989 по 20.08.1992 та за Списком № 1 з 21.08.1992 по 01.03.1995 на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху за винятком періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
Вважаючи, що весь період стажу роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» повинен бути зарахований за списком № 1, позивач оскаржив в судовому порядку рішення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оцінені судом через призму нормативно-правових актів, які регулюють спірні питання, дають підстави стверджувати про безпідставність зарахування відповідачем стажу роботи ОСОБА_1 з 06.02.1989 по 20.08.1992 слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху до Списку № 2, оскільки суперечить положенням Постанов № 162 від 11.03.1994, № 1173 від 22.08.1956 та № 591 від 09.08.1991. Ураховуючи вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.1989 по 20.08.1992 слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна».
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини першої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно з п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.
При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку № 1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Як встановлено судом першої інстанції, пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача з 06.02.1989 по 20.08.1992 на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна».
Відповідач у спірному рішенні зазначив, що посада, яку обіймав позивач у період з 06.02.1989 по 20.08.1992 відноситься до Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, розділ ХХI «Легка промисловість» підрозділ № 1 «Виробництво штучного і синтетичного волокна».
Як видно з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 06.02.1989 по 01.03.1995 працював у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху.
Наказом ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» № 288 від 05.09.1994 «Про підтвердження діючих пільгових списків № 1 і № 2 по результатах атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на заводі», додатком № 1 до якого є Перелік робочих місць, професій і посад по ВАТ «Сокальський ЗХВ», за результатами проведеної атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 по професії слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання хімічного цеху.
У пункті 1.23 Переліку робочих місць цехів професій і посад по ВАТ «Сокальський ЗХВ» підтверджено пільгове пенсійне забезпечення по результатах атестації робочих місць по умовах праці за Списком № 1 професії майстер по ремонту технологічного обладнання.
З вказаного Переліку видно, що професія «Майстер по ремонту технологічного обладнання» як на час проведення атестації робочих місць, так і за результатами атестації відносилася до Списку № 1.
Апеляційний суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема передбачено у розділі ХVI «Виробництво штучного і синтетичного волокна», позиція 11600000-17546, - робітники, майстри та старші майстри механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції), де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгову пенсію за списком №1.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що посада слюсаря по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху в період з 06.02.1989 по 20.08.1992 відносилась до Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, розділ XVI «Виробництво штучного і синтетичного волокна».
Також згідно до Списку № 1, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.1991 № 591, у розділі 11600000 XVІ «Виробництво штучного і синтетичного волокна», пункт 11600000-17546 зазначено робітники, майстри і старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання, де основні робітники ведуть технологічний процес, як такі, що користуються правом на пільгову пенсію по Списку № 1.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що період з 06.02.1989 по 01.03.1995 (тобто як з 06.02.1989 по 20.08.1992 так і з 21.08.1992 по 01.03.1995) роботи позивача незмінними залишались його труда функція, умови праці і характер праці. Змінювалися тільки нормативно-правові документи, якими затверджувалися Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені фактичні обставини, оцінені судом через призму нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави стверджувати про безпідставність зарахування відповідачем стажу роботи ОСОБА_1 з 06.02.1989 по 20.08.1992 слюсарем-ремонтником по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху до Списку № 2, оскільки суперечить положенням Постанов № 162 від 11.03.1994, № 1173 від 22.08.1956 та № 591 від 09.08.1991. Цей період роботи позивача на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту технологічного обладнання в хімічному цеху у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» відноситься до пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі № 380/23209/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська