Справа №463/12143/25
Провадження №3/463/142/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Львів
Суддя Личаківського районного суду м. Львова – Стрепко Н.Л., за участі потерпілої ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши об`єднані судом в одне провадження адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 26 листопада 2025 року о 17 год. 15 хв. у м. Винники на вул. Шептицького, 1, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди; будучи причетним до ДТП не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції, чим порушив вимоги пункти 2.10.а, 13.1. Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , подав письмові пояснення, згідно з якими факт вчинення ним ДТП не заперечує, однак не згідний із складеним протоколом за ст. 122-4 КУпАП України, оскільки про це йому стало відомо лише від працівників управління патрульної поліції на вул. Перфецького у м. Львові під час складення протоколів. Вказує, що під час ДТП їдучи в своєму авто не відчув, що зачепив автомобіль потерпілої особи, оскільки був відсутній будь-який голосовий чи технічний шум, сліди пошкодження його автомобіля зауважив лише згодом за декілька годин після цього, а саме незначну потертість на дзеркалі та кузові, яку візуально можна оглянути лише на близькій відстані майже впритул до автомобіля. Стверджує, що після оформлення протоколів вживав заходів для відшкодування завданих збитків потерпілій, однак вона відмовилася та повідомила, що вартість ремонту автомобіля (завдані збитки) відшкодовані їй страховою компанією. Стверджує, що не мав умислу залишати місце ДТП та вчиняти правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП України - залишення місця ДТП. Просить закрити провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП, щодо факту ДТП свою вину визнає та просить суд його суворо не карати та обмежитись штрафом.
Подані пояснення ОСОБА_2 підтримав та вказав, що вину за ст. 124 КУпАП визнає, однак справу за ст. 122-4 КУпАП просить закрити, оскільки він не мав наміру втікати з місця події, не побачив що вчинив ДТП. Стверджує, що частина ушкоджень, зазначених на схемі ДТП, були на його автомобілі ще до вказаного ДТП, однак будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини не надав.
Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що відчула удар та зупинилась, викликала поліцію, внаслідок ДТП було пошкоджено весь бік автомобіля. До ОСОБА_2 претензій не має, оскільки заподіяну шкоду їй відшкодовано страховою компанією. Вважала за можливе не позбавляти ОСОБА_2 права керування транспортними засобами. 
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зокрема, відповідно до пункту 13.1. Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Також статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Так підпунктом а) та д) п. 2.10 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.
Так факт порушення ОСОБА_2 вказаних вище пунктів Правил дорожнього руху, а відтак його вина у вчиненні адміністративних правопорушень стверджується протоколами про адміністративні правопорушення ЕПР1 №532330 та №532336 від 5 грудня 2025 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 листопада 2025 року, рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пукала І. від 26 листопада 2025 року, письмовими пояснення потерпілої ОСОБА_1 від 26 листопада 2025 року, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 від 5 грудня 2025 року та поясненнями останніх, наданими в судовому засіданні.
При цьому суд звертає увагу на те, що здолученої до матеріалів справи схеми місця ДТП від 26 листопада 2025 року вбачається, що внаслідок ДТП в автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , наявні пошкодження лакофарбового покриття, а саме механічні пошкодження переднього бампера зліва, лівої сторони, переднього лівого крила, передньої лівої дверки, в автомобіля «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_3 , яким керувала потерпіла ОСОБА_1 , також наявні пошкодження лакофарбового покриття, а саме механічні пошкодження переднього бампера з лівої сторони, лівого переднього крила, лівої передньої дверки, лівої задньої дверки, лівого заднього крила, лівого дзеркала заднього виду, що свідчить про значну силу удару, у зв`язку з чим суд критично ставиться до посилань ОСОБА_2 на те, що він поїхав з місця події оскільки не відчув удар, та суд розцінює пояснення останнього щодо відсутності умислу на залишення місця події як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності. 
Відтак вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та клопотання останнього останньої про закриття провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини вчинення такого, відсутність претензій з боку потерпілої, суд вважає за можливе не позбавляти ОСОБА_2 права керування транспортними засобами та обмежитись накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень; адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.