Справа № 135/60/26 
Провадження № 1-кп/135/76/26 

ВИРОК
іменем України

20.01.2026         м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026025240000006 від 08 січня 2026 року щодо  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, згідно зі статтею 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, придбав, виготовив і зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, – канабіс, за таких обставин.
У вересні 2025 року у денну пору доби (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_2 , проходячи біля лісу, розташованого на вул. Хлібозаводській у місті Ладижин Гайсинського району Вінницької області, виявив один кущ дикорослої рослини коноплі. Усвідомлюючи, що таку рослину можна використати для виготовлення наркотичного засобу, обіг якого обмежено, та діючи з метою особистого вживання, без мети збуту, ОСОБА_2 зірвав вказаний кущ рослини коноплі та переніс його до місця свого проживання – квартири АДРЕСА_2 , чим незаконно придбав сировину для виготовлення наркотичного засобу.
Надалі, перебуваючи за місцем свого проживання за вказаною адресою, ОСОБА_2 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, з метою виготовлення наркотичного засобу для особистого вживання, висушив під променями сонця зірваний кущ рослини коноплі, обірвав з нього листя і подрібнив його руками, тим самим виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено.
Згідно з висновком експертного дослідження № СЕ-19/102-26/639-НЗПРАП від 12 січня 2026 року, виготовлена речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, – канабіс, масою 16,23 г (у перерахунку на висушену речовину).
Після виготовлення ОСОБА_2 насипав зазначений наркотичний засіб у поліетиленовий пакет зеленого кольору та поклав його у внутрішню ліву нагрудну кишеню своєї куртки, чим почав незаконно зберігати наркотичний засіб без мети збуту для власного вживання.
08 січня 2026 року близько 15 години 38 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи на території гаражного товариства № 3 на вул. Хлібозаводській у місті Ладижин Гайсинського району Вінницької області, був зупинений працівниками відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для перевірки документів. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 повідомив, що має при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, та добровільно видав його.
Під час проведення огляду місця події 08 січня 2026 року у проміжку часу з 16 години 38 хвилин до 16 години 48 хвилин старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області було виявлено та вилучено в ОСОБА_2 вказаний наркотичний засіб, який ОСОБА_2 добровільно видав з внутрішньої лівої нагрудної кишені куртки, яку він носив.
Дії ОСОБА_2 утворюють склад кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, – незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Частинами другою та третьою статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
У обвинувальному акті прокурор виклав клопотання, у якому зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорювання ним обставин, встановлених під час дізнання, а також його згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності, прокурор просить суд, відповідно до частини першої статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену за участю захисника ОСОБА_3 , у якій ОСОБА_2 зазначає, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування.
Крім того, у цій заяві обвинувачений підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав, пов`язаних із розглядом провадження за його відсутності, недослідженням доказів у судовому засіданні або з метою заперечення встановлених під час дізнання обставин. У цій самій заяві захисник підтвердив добровільність визнання обвинуваченим своєї вини, його згоду з установленими у ході досудового розслідування обставинами та згоду на розгляд обвинувального акта без його участі.
Судом, шляхом дослідження вказаних письмових заяв, встановлено, що сторони обізнані зі своїми процесуальними правами, правильно розуміють зміст поданих заяв, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та правдивості їх позиції.
Відповідно до частин другої та третьої статті 382 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, він подав письмову заяву, в якій зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, суд не має сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381–382 Кримінального процесуального кодексу України.
Водночас згідно з частиною четвертою статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі здійснення судового провадження за відсутності учасників провадження фіксування процесуальних дій за допомогою технічних засобів не проводиться.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які відповідають тим обставинам, що встановлені судом.
У поданій заяві ОСОБА_2 не оспорює зазначені обставини, визнає, що вони встановлені органом досудового розслідування, а також підтверджує своє повне визнання вини у вчиненні кримінального проступку. Його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, у зв`язку з чим його дії кваліфікує за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України.
Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд керується статтею 65 Кримінального кодексу України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. Оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, суд бере до уваги характер кримінального правопорушення, який полягає у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту для власного вживання, що за своїм змістом не пов`язане з обігом наркотичних засобів серед невизначеного кола осіб, а обмежується особою обвинуваченого. 
Суд, оцінюючи тривалість протиправної поведінки, виходить з того, що незаконне зберігання наркотичного засобу мало місце впродовж періоду з вересня 2025 року до 08 січня 2026 року, тобто носило тривалий характер, що свідчить про певну стійкість умислу ОСОБА_2 на незаконне зберігання наркотичного засобу для власного вживання. 
Оцінюючи особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_2 відповідно до статті 89 КК України є таким, що не має судимості, за місцем його проживання відомості негативного характеру відсутні. Він офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні дітей або інших непрацездатних осіб не має, військовозобов`язаний. На обліку у лікаря?психіатра та лікаря?нарколога не перебуває, у зв`язку із чим відсутні сумніви в його осудності. Має постійне місце проживання, що створює умови для здійснення контролю уповноваженим органом з питань пробації. Суд також враховує вік обвинуваченого та стан його здоров`я.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття ОСОБА_2 , яке підтверджується повним визнанням вини у вчиненні кримінального проступку та погодженням із обставинами, встановленими під час досудового розслідування. Такі дії характеризують ставлення обвинуваченого до вчиненого як критичне та розкаюване, що відповідає змісту щирого каяття як пом`якшуючої обставини. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України, більш суворий вид покарання призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Санкція частини першої статті 309 КК України передбачає альтернативні види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виправні роботи на строк до двох років, пробаційний нагляд на строк до п`яти років або обмеження волі на той самий строк. Оцінюючи можливість призначення більш м`яких порівняно з обмеженням волі видів покарання, суд враховує, що ОСОБА_2 не працює і не має постійного джерела доходу, у зв`язку з чим призначення покарання у виді штрафу не досягне мети покарання, передбаченої статтею 50 КК України. Водночас застосування пробаційного нагляду дає змогу забезпечити контроль за поведінкою засудженого без його ізоляції від суспільства, використати наглядові та соціально-виховні заходи, спрямовані на його виправлення, а також зобов`язати засудженого періодично з`являтися до органу пробації, що створює умови для превентивного впливу.
Призначаючи строк пробаційного нагляду, суд враховує те, що обвинувачений раніше згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, щире каяття, а також відсутність матеріалів компрометуючого характеру за місцем проживання обвинуваченого. 
З огляду на це суд вважає за доцільне призначити пробаційний нагляд строком один рік як покарання, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною другою статті 59-1 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ці обов`язки є обов`язковими при призначенні пробаційного нагляду та мають на меті забезпечити контроль за поведінкою засудженого без надмірного обмеження його прав.
Враховуючи всі наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду строком один рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 59-1 КК України, відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації та гуманізму, передбаченим статтею 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у межах цього кримінального провадження не заявлявся.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні не застосовувався, підстав для його обрання під час ухвалення вироку судом не встановлено.
Відповідно до частини третьої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням вироку вирішує питання щодо речових доказів та арештованого майна. Ураховуючи це, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 січня 2026 року на речові докази у цьому кримінальному провадженні, підлягає скасуванню.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 124 Кримінального процесуального кодексу України процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-26/639-НЗПРАП від 12 січня 2026 року, у сумі 3 565 гривень 60 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 373–376, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_2  винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_2  такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-26/639-НЗПРАП від 12 січня 2026 року, у розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили: наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, 16,23 г (у перерахунку на висушену речовину), поміщений до спеціального пакету сейф пакет № 8890350, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, – знищити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 січня 2026 року, на зазначений наркотичний засіб.
Відповідно до частини першої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження відповідно до статей 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, ухваленого за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.
Суддя