Справа № 369/17021/25
Провадження № 2/369/6278/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Іларіонові І.О.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Філатової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №369/17021/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стянення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Нікітіна-Дудікова Ганна Юріївна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 вересня 2008 року між ОСОБА_1 ОСОБА_3 був укладений шлюб, питання про розірвання якого наразі вирішується у справі № 369/8567/25, що перебуває у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Як зазначає представник позивача, син сторін - ОСОБА_4 протягом тривалого часу перебуває на утриманні позивача, жодної фінансової чи особистої участі у вихованні та утриманні сина відповідач не приймає. Сторони проживають окремо.
Представник позивача зазначає, що середні витрати на дитину за місяць становлять 21 381 грн., зокрема: харчування, у середньому 5 750 грн. на місяць; витрати на школу та канцелярію становлять у середньому 650 грн.; на медикаменти, обстеження, лікарів і вакцинацію – 1 600 грн.; одяг для дитини близько 1 100 грн.; витрати на репетиторів та тренування з карате у середньому 10 500 грн. Комунальні платежі у розрахунку на дитину (1/3 від загальної вартості) становлять 666 грн. на місяць: в опалювальний період – 800 грн., у неопалювальний – 533 грн. Крім того, щомісяця на поповнення мобільного телефону виділяється 350 грн. 
Також, окрім постійної роботи, позивач зобов`язана виконувати і всі батьківські обов`язки: проводити з сином час, виховувати його, доглядати під час хвороб та бути поруч 24/7. 
Крім того, позивач зазначає, що відповідач має у власності квартиру АДРЕСА_1 , яку здає в оренду, а сам проживає у будинку, який був придбаний у період шлюбу та розташований за адресою: в АДРЕСА_2 .
Виходячи з викладеного, на думку позивача, відповідач здатен брати участь у матеріальному забезпеченні та утриманні сина, у зв`язку із чим просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 09 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
17 грудня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Філатової Тетяни Миколаївни надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що відповідач частково визнає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення спільної дитини повноліття у розмірі 4000,00 грн., в іншій частині позовних вимог – не визнає. Відповідач заперечує самостійне виховання та утримання Позивачем спільного сина, а також розмір аліментів, заявлених до стягнення в твердій грошовій сумі 10000,00 грн., починаючи з 09 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів понесення Позивачем саме таких щомісячних витрат на спільну дитину до матеріалів позовної заяви – не додано. Крім того, представник відповідача зазначає, що з перелічених позивачем щомісячних витрат на дитину, витрати на репетиторів та тренування з карате, репетитор з математики двічі на тиждень, репетитор з української мови двічі на тиждень, карате кіокушинкай тричі на місяць та кишенькові кошти не охоплюються аліментами, а по своїй суті є додатковими витратами, а відтак до розрахунку щомісячних аліментів не входять. На підставі викладеного, представник відповідача просила суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог у заявленому позивачем обсязі, просила задовольнити позов частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, заслухавши думку сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що з 20 вересня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20 вересня 2008 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис від 20 вересня 2008 року № 294).
Від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24 травня 2013 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис від 24 травня 2013 року №208).
Сторонами не заперечувався факт проживання їх спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності зі статтями 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить – 3 196,00 грн.
Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач зазначила, що відповідач зобов`язаний на рівні із нею матеріально забезпечувати дитину.
Крім того, позивач обґрунтувала позов також тим, що окрім витрат на харчування, лікування, одяг для дитини, несе також витрати на репетиторів та тренування з карате, репетитора з математики та української мови, та інше. 
З приводу цього суд зазначає, що ці обставини можуть бути підставою для стягнення з батька додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами відповідно до ст. 185 СК України, за умови звернення до суду з позовом із відповідними позовними вимогами, які, у свою чергу, позивач не заявляла в межах розгляду вказаної справи.
Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи позицію відповідача, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд прийшов до переконання, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000,00 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме її інтересам, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» 14 вересня 2025 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 211 грн. 20 коп.
Відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та, керуючись ст. ст. 10-13, 19, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стянення аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 14 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 27 січня 2026 року.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя:         Інна ФІНАГЕЄВА