ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. 	Справа № 480/7788/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2025, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, повний текст складено 27.10.25 по справі № 480/7788/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1  треті особи  Військова частина НОМЕР_2 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , в якій просить:
визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025, Вх.3705, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період проходження служби з 24.02.2022 по 08.12.2024 у Військовій Частині НОМЕР_2 та з 10.12.2024 по 19.02.2025 у Військовій частині НОМЕР_1 , а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведенні їх виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.02.2025, а також виплачених за вказаний період": надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату належних на основі проведеного перерахунку коштів, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі - 439 937.64 грн;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти та подати до ГУ ПФУ в Сумській області в інтересах ОСОБА_1 оновлені довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму станом на 01.01.2022, на 01.01.2023, на 01.01.2024, на 01.01.2025, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» вказати розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023, 01.01.2024 та на 01.01.2025 роки, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022, з 01.01.2023, з 01.01.2024 та з 01.01.2025 та надати копію вищенаведеної довідки ОСОБА_1 ..
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем було пропущено тримісячний строк звернення до суду з даною позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025, Вх.3705, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період проходження служби з 24.02.2022 по 08.12.2024 у Військовій Частині НОМЕР_2 та з 10.12.2024 по 19.02.2025 у Військовій частині НОМЕР_1 , а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведенні їх виплати, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.02.2025, а також виплачених за вказаний період": надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату належних на основі проведеного перерахунку коштів, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі - 439 937.64 грн.
На виконання вимог суду представником позивача до суду через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій, зокрема, зазначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям регулюється спеціальними нормами, оскільки пов`язана із проходженням особою публічної служби, а не загальними нормами законодавства про працю, зокрема, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). Представник позивача вважає, що оскільки військовослужбовці приймаються на військову службу на основі контракту, або за призовом (в особливий період), вони не є найманими працівниками, а, отже, порядок нарахування та виплати їм грошового забезпечення регулюється спеціальним законодавством, а не нормами КЗпП України. Тому в даному випадку не можуть бути застосовані наступні положення ст. 233 КЗпП України. Так як даний спір не є трудовим, строки звернення до суду повинні бути врегульовані нормами КАС України, а саме, ч.2 ст.122 КАС України. Також представник позивача звернув увагу на те, що в даній ситуації, днем, коли позивач дізнався про порушення свого права є, безпосередньо, день отримання відповіді від Військової частини НОМЕР_1 на подану ОСОБА_1 09.07.2025 заяву до Військових частин НОМЕР_1 та підпорядкованій їй НОМЕР_2 , а саме, 25.07.2025, тому навіть при застосуванні норм КЗпП України, тримісячний строк звернення до суду не був пропущений.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025, Вх.3705, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період проходження служби з 24.02.2022 по 08.12.2024 у Військовій Частині НОМЕР_2 та з 10.12.2024 по 19.02.2025 у Військовій частині НОМЕР_1 , а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведенні їх виплати, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.02.2025, а також виплачених за вказаний період : надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату належних на основі проведеного перерахунку коштів, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі - 439 937.64 грн повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до даних правовідносин мають бути застосовані не загальні норми КЗпП України, а норми ст. 122 КАСУ, в якій зазначено: позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зазначає, що порушення права, про яке йдеться у позовній заяві відбулося у момент отримання офіційної відмови від відповідача, а саме, 25.07.2025 (день отримання відповіді скаржником).
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що фактично у червні 2025 (а саме, як зазначено представником позивача 20.06.2025) позивачу/представнику позивача вже достоменно стало відомо про види та розміри усіх складових грошового забезпечення, які він отримував. При цьому з даною позовною заявою позивач/представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний суд» лише 08.10.2025, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України. Суд зазначив, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, представником позивача у заяві про усунення недоліків взагалі не наведено.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до приписів статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС України).
Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом апеляційний суд виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
06.04.2023 Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22, предметом спору якої також є недотриманням законодавства про оплату праці.
Предметом дослідження Верховним Судом було, зокрема, питання строку звернення до суду з таким позовом, по суті якого сформований наступні висновки:
«Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».
Отже, у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
Також питання щодо застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати вирішувалося Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного (далі - Судова палата) у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.
В зазначеній постанові Судова палата сформулювала позицію про те, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022 , та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону № 2352-IX, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України № 2352-IX).
Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі до позовних вимог за період з 24.02.2022 по 19.07.2022 застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду в частині вимог про визнання протиправними дій військової частини та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та передчасно в цій частині залишив позов без розгляду.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає про передчасність повернення позовної заяви в частині позовних вимог про нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 18.07.2022.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.02.2025, то на них розповсюджуються приписи частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Судовою палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 наголошено, що період з 19.07.2022 регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Крім того, на переконання Судової палати Верховного Суду, початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022 по 19.09.2023) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі № 306/2708/23, розглядаючи питання щодо застосування приписів статей 116, 117 КЗпП України, виклала також й правову позицію щодо застосування трудового законодавства, яке містить певні обмеження щодо строків звернення працівників, у тому числі й колишніх, до суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).
Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється за правилами, визначеними нормами статті 233 КЗпП України. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішенні судом спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.
У постанові від 12.11.2025 у справі № 306/2708/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що остаточний розрахунок при звільненні із позивачу проведено 25.07.2023. Отже, відповідно до наведених вище положень статті 233 КЗпП України позивач мав звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у тримісячний строк, тобто до 26.10.2023. Проте позов ним було подано безпосередньо до суду першої інстанції лише 02.11.2023 о 15 год 07 хв, про що на першій сторінці позовної заяви міститься відповідна відмітка суду.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.01.2026 у справі № 200/8730/24.
Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що саме отримання інформації (листа, довідок) про виплату грошового забезпечення є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.
За висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 460/21394/23 (постанова від 21.03.2025) (пункт 79) визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.
Як вбачається з матеріалів справи позивача 19.02.2025 звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Доказів того, що грошовий атестат був вручений позивачу 19.02.2025 матеріали справи не містять.
Проте, як самостійно зазначено представником позивача у заяві про усунення недоліків позовної заяви, що 17.04.2025 адвокатом було направлено адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 (08.05.2025 - повторний) з вимогою надати інформацію щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період військової служби з 24.02.2022 по 19.02.2025 та документів, що підтверджують нарахування грошового забезпечення за період військової служби з 24.02.2022 по 19.02.2025 та здійснення вказаних виплат. 
Листом Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025 № 2835 було надано відповідь на адвокатський запит з додатками на 13 арк.
Як зазначає представник позивача в заяві про усунення недоліків та апеляційній скарзі лист Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025 № 2835 ним отримано : 20.06.2025.
Суд зазначає, що представником позивача було додано дану відповідь та додані до неї документи на 13 арк. до позовної заяви. При цьому суд вбачає, що до вище зазначеної відповіді було додано, зокрема, дублікат грошового атестату від 06.03.2025 № ГА-529, довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, картки особових рахунків військовослужбовця за 2022-2025 роки.
Тобто фактично у червні 2025 (а саме, як зазначено представником позивача 20.06.2025 року) позивачу/представнику позивача вже достоменно стало відомо про види та розміри усіх складових грошового забезпечення, які він отримував.
При цьому з даною позовною заявою позивач/представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний суд» лише 08.10.2025, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що отримання позивачем/представником позивача 25.07.2025 відповіді від 22.07.2025 № 3705 від Військової частини НОМЕР_1 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав (20.06.2025). 
При цьому, у заяві від 10.07.2025, на яку було надано відповідь від 22.07.2025 № 3705 представник позивача просив провести нарахування недоотриманої суми одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням та надати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за період проходження служби для подання до Пенсійного фонду України з метою проведення перерахунку пенсії. А отже подання представником позивача заяви від 10.07.2025 та отримання відповіді від 22.07.2025 № 3705 ніяким чином не заважало позивачу/представнику позивача звернутися до суду з позовною заявою щодо нарахування та виплата позивачу у період з 24.02.2022 по 19.02.2025 грошового забезпечення та його складових.
Слід зазначити, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та не наведено належних обґрунтувань щодо наявності об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації позивачем права на звернення до суду із згаданими позовними вимогами межах строку, визначеного законодавством.
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з даною позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025 у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період проходження служби з 19.07.2022 по 08.12.2024 у Військовій Частині НОМЕР_2 та з 10.12.2024 по 19.02.2025 у Військовій частині НОМЕР_1 , а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведенні їх виплати, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.02.2025, а також виплачених за вказаний період": надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти.
Інші доводи у даній справі не впливають на вирішення даного питання та на оцінку правильності висновків суду апеляційної інстанції у даній справі.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви у справі справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову щодо позовних вимог про перерахунок та виплату грошового забезпечення (його складових), з урахуванням раніше сплачених сум за період з 24.02.2022 по 19.07.2022 відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції в цій частині на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 317, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 480/7788/25 скасувати в частині повернення позову щодо позовних вимог про:
визнання протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025, Вх.3705, у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення за період проходження служби з 24.02.2022 по 18.07.2022 у Військовій Частині НОМЕР_2 , а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти, та проведенні їх виплати, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 18.07.2022, а також виплачених за вказаний період: надбавки за вислугу років 25%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65%, премії у розмірах, визначених на відповідний календарний рік, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти; 
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату належних на основі проведеного перерахунку коштів, з урахуванням раніше виплачених сум.
Справу № 480/7788/25 направити до Сумського окружного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття цієї частини позовних вимог до розгляду.
В іншій частині ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 480/7788/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку в частині скасування ухвали суду першої інстанції не підлягає.
В інший частині постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко