Справа № 703/7671/25 
2/703/376/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
Представник ТОВ «ФК ЄАПБ» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
13 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 травня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 918246676.
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. 
Відповідно до реєстру боржників №143 від 20 липня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 918246676.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35207 грн. 27 коп., з яких: 10049 грн. 25 коп.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 25158 грн. 02 коп. - сума заборгованості за відсотками, яку і просить позивач стягнути з відповідача.
Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконує. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.
З врахуванням наведеного просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості:
- за кредитним договором № 918246676 в розмірі 35207 грн. 27 коп. з яких: 10049 грн. 25 коп. основного боргу, 25158 грн. 02 коп. відсотків;
Ухвалою судді Смілянськго міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
02 січня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що позивачем не доведено факт передачі права грошової вимоги до відповідача від первинних кредиторів у заявленому позивачем розмірі, вважає, що в зв`язку з відсутністю доказів відступлення права вимоги, позивач не має права на звернення до суду із даним позовом. З врахуванням наведеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
13 січня 2026 року від представника позивача до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначив, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому їх укладання підтверджено належними та допустимими доказами. Договори факторингу між первісними кредиторами та позивачем укладені у відповідності до вимог чинного законодавства, нічим не порушують права та законні інтереси відповідача та не визнанні не дійсними у судовому порядку. Просив суд задовольнити позовну вимоги у повному обсязі.
Дослідивши представлені письмові докази в справі, врахувавши позицію позивача та відповідача, викладену письмово, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04 травня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 918246676 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 10049 грн. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 15 днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Кінцева дата повернення кредиту 18 червня 2021 року. ОСОБА_1 також 04 травня 2021 року підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року.
У відповідності до розділу 7 Паспорту споживчого кредиту інформація, викладена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 07 травня 2021 року.
Одноразовий ідентифікатор: MNV7Z3Х3 відправлено: 04 травня 2021 року о 20:49:55 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача та введено ним 04 травня 2021 року о 20:49:55.
Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Договору: за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 4500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Згідно до п. 1.2. Кредит надається строком на 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (відповідно до п. 1.3.). Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 579,74 (сімдесят шість цілих шістдесят п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,59 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (зазначено в п. 1.4.1.) За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (триста десять цілих двадцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (згідно з п. 1.4.2.). У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду (згідно з 1.4.3.). Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Важливо зазначити, що згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Зокрема, 19 травня 2026 року ОСОБА_1 частково сплатив заборгованість за кредитним договором в сумі 1524 грн. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 було видано кредит на загальну суму 10500 грн., які було отримано ним у декілька платежів, а саме: 04 травня 2021 року – 4500 грн.; 24 травня 2021 року – 2000 грн., 25 травня 2021 року – 2000 грн.; 26 травня 2021 року – 2000 грн.
З додаткових угод до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року, від 25 травня 2021 року, 25 травня 2021 року та від 26 травня 2021 року, вбачається, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено додаткові умови відповідно до яких сторони домовились збільшити суму кредиту та відповідно до яких ОСОБА_1 отримав додатково кредитні кошти 24 травня 2021 - 2000 грн., 25 травня 2021 року - 2000 грн., 26 травня 2021 року - 2000 грн.
З копії платіжних доручень від 04 травня 2021 року, 25 травня 2021 року, 24 травня 2021 року та 26 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів згідно договору № 918246676 від 04 травня 2021 року у зазначених у розрахунку заборгованості сумах.
Таким чином, із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснило переказ коштів на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 на загаьну суму 10500 гривень, чим виконало свої зобов`язання по договору кредитної лінії № 918246676 від 04 травня 2021 року.
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру прав вимоги № 143 від 20липня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 918246676.
20жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35207 грн. 27 коп., з яких: 10049 грн. 25 коп.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 25158 грн. 02 коп. – відсотки.
З розрахунку заборгованості за договором № 918246676 від 04 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 має не погашену заборгованість за кредитним договором в сумі 35207 грн. 27 коп., яка складається з тіла кредиту – 10049 грн. 25 коп. та відсотків – 25158 грн. 02 коп.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). 
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що сторони погодили, що встановлений в п.1.2. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z кількість днів, на які продовжується дисконтний період; Х поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду; Y дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця).
При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів.
Згідно п. 4.4 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 
Пунктами 5 та 6 частини 1статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений в електронному вигляді, шляхом підписання його відповідачем одноразовим цифровим ідентифікатором: МNV7Z3Х3.
Вказаний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідност. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1054-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно Кредитного договору № 918246676 від 04 травня 2021 року строк користування кредитом складав 15 днів, тобто до 19 травня 2021 року. після чого між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод, відмовідно до умов яких сторони домовились, що додаткова сума кредиту збільшена, як і продовжено строк користування кредитом. Відповідно до додаткової угоди від 26 травня 2021 року та графіку розрахунків до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року термін платежу 18 червня 2021 року.
Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року в розмірі 35207 грн. 27 коп. тіла кредиту та 22158 грн. 02 коп. заборгованості за процентами.
З наданих до суду доказів, вбачається, що відсотки за кредитним договором № 918246676 нараховано за період з 04 травня 2021 року по 21 жовтня 2022 року.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором № 918246676 суд зазначає наступне.
За умовами кредитного договору № 918246676 від 04 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , встановлено конкретні строки кредитування, а саме - 15 днів, та відповідно до додаткових умов строк кредитування продовжено до 18 червня 2021 року та відсотки за користування кредитом у розмірі 1,59 % на добу, що підтверджується п. 1.4.1 та 1.4.2 договору № 918246676 від 04 травня 2021 року.
За кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року та відповідно до додаткових угод від 24 травня 2021 року, 25 травня 2021 року, від 26 травня 2021 року та відповідно до графіків розрахунку до договору та до додаткових умов, сума процентів за користування кредитними коштами до терміну платежу – 18 червня 2021 року складає 4221 грн.
Заявлена у позові сума заборгованості по відсотках за користування кредитом за цим договором перевищує указаний розмір, що свідчить про нарахування кредитодавцем процентів поза межами строку кредитування.
Як зазначено вище, право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитними коштами припиняється після визначеного договором строку кредитування, тому після його спливу права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Вимог про стягнення коштів з відповідача за прострочення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявив.
Щодо посиланя позивача на пролонгацію Договору № 918246676, відповідно розділу 1.3, суд зазначає наступне.
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що сторони погодили, що встановлений у п. 1.2 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем протягом дисконтного періоду та пільгового періоду було здійснено оплату всіх фактично нарахованих процентів, а також доказів того, що позичальником ОСОБА_1 в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.
Із наданих позивачем до суду додаткових угод до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року від 24 травня 2021 року, 25 травня 2021 року та від 26 травня 2021 року, а такод доданих до графіків розрахунків, вбачається, що сторони погодили між собою строк кредитування на підставі останьої додаткової угоди до 18 червня 2021 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що доказів продовження договору № 918246676 від 04 травня 2021 року, після 18 червня 2021 року стороною позивача суду не надано, а отже до таких посилань суд ставиться критично.
Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення відсотків з відповідача на користь позивача поза спливом строку на який надавався кредит, відсутні.
Крім того розмір відсотків, які пілягають сплаті позичальником ОСОБА_1 за користування кредитними коштами чітко визначений в укладеній між ним та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у додатковій уголі та графіку розрахунку до неї від 26 травня 2021 року та вони складають 4221 грн. Відповідно саме такий розмір сплати відсотків за користування кредитом був погоджений позичальником ОСОБА_1 під час укладення додаткової угоди від 26 равня 2021 року.
Відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору та додаткових угод до нього. Відповідачем не спростувано розмір та порядок нарахування відсотків за договором, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надав, відтак, суд провів власний розрахунок заборгованості за відсотками.
Як вбачається з графіку розрахунків, який є додатком № 1 до Додаткової угоди від 26 травня 2021 року до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року сума відсотків за користування кредитом складає 4221 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 19 травня 2021 року було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року - 1524 грн. З сплачених ОСОБА_1 коштів 1073 грн. 25 коп. були зараховані в рахунок сплати за відсотки, а 450 грн. 75 коп. – за тіло кредиту.
Отже, розмір заборгованості по відсотках за договором № 918246676 від 04 травня 2021 року становить 3147 грн. 75 коп. (4221-1073,25), а не 25158 грн. 02 коп., як заявив позивач, а тому у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Що стосується посилання відповідача на те, що ним не було укладено додаткових угод, суд зазначає наступне.
На підтвердження позовних вимог позивачем було надано підписаний відповідачем ОСОБА_1 у електронному вигляді кредитний договір, докази отримання на виконання договору кредиту коштів у безготівковій формі, розрахунки заборгованості, додаткові угоди до Договору № 918246676 від 04 травня 2021 року, розрахунки заборгованості до договору та до додаткових угод до договору.
Уклавши такий договір та додаткові угоди до нього на умовах, викладених в них, відповідач ОСОБА_1 тим самим засвідчив свою згоду та вз`яв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорі та додаткових умовах до нього.
У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору.
Доказів того, що персональні дані відповідача ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір та додаткові угоди до нього, укладені в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідають вимогам Закону і доводять факт існування волевиявлення сторін на їх укладання.
04 травня 2021 року, 24 травня 2021 року, 25 травня 2021 року, 26 травня 2021 року відповідач отримав кредитні кошти шляхом грошового переказу на свою банківську платіжну картку, що підтверджується платіжними дорученнями від зазначених дат.
Зворотних доказів того, що банківська картка № НОМЕР_2 , на яку були перераховані кредитні кошти, не належать відповідачу ОСОБА_1 або що кредитні кошти не надходили на такий рахунок матеріали справи не містять.
Таким чином такі посилання відповідача не підтвердженні належними та допустимими доказами та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Що стосується заперечень відповідача щодо відсутності права вимоги у позивача та відповідно відсутності правових підстав для звернення із даним позовом до суду, суд зазначає настпуне.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідач не ставить під сумнів дійсність як кредитного договору, так і договору факторингу, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. 
Також відповідачем не заперечується існування відповідних кредитних правовідносин чи зміст договору, якими вони регламентуються. Доказів наявності судових спорів щодо визнання зазначених правочинів недійсними матеріали справи також не містять.
Відтак позивач, надавши витяг з договору факторингу, та додаткову угоду до нього, що стосуються відступлення прав вимоги за кредитним договором саме щодо відповідача ОСОБА_1 , підтвердив фактичні обставини у справі щодо переходу права вимоги за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року.
Суд також приймає до уваги, що саме кредитний договір № 918246676 від 04 травня 2021 року є основним джерелом доказів щодо наявності кредитних правовідносин з відповідачем, так як визначають їх зміст, а договір факторингу в частині, наданій позивачем, а також дадаткова угода до нього, безумовно підтверджують наявність в останнього права вимоги до відповідача за укладеним з попереднім кредитором кредитним договором.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18).
Що стосується посилання відповідача на те, що позивач не набув права вимоги до нього, оскільки договір факторингу укладено пізніше, ані ж кредитний договір, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори факторингу, додаткові угоди до договору відступлення, витяги з реєстру прав вимоги, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що згідно п.4.1. договору факторингу, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку.
Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року № 26 договір факторингу №28/1118-01 викладено в новій редакції, а строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2021 року включно.
20 липня 2021 року на виконання п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги № 143, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року.
Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 .
Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало.
Право вимоги за кредитним договором №918246676 від 04 травня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги, в тому числі і за кредитним № 918246676 від 04 травня 2021 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 35207 грн. 27 коп.
Надані позивачем до суду копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема, підписи, печатки і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь та ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювались у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ФК «ЄАПБ», перейшло право вимоги за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року, укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . 
Відтак усі посилання відповідача про недоведеність позивачем набуття права вимоги щодо кредитної заборгованості відповідача суд оцінює критично, як такі, що не відповідають обставинам справи.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року в розмірі 10049 грн. 25 коп. заборгованості за тілом кредиту та 3147 грн. 75 коп. заборгованості за відсотками, а всього 13197 грн.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (13197 х 100 : 35207,27 = 37,48%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1134 грн. 89 коп. (3028 х 37,48: 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 918246676 від 04 травня 2021 року в розмірі 13197 грн., а також судовий збір в сумі 1134 грн. 89 коп., а всього 14331 грн. 89 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити: IBAN НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Головуючий: В. О. Прилуцький