ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/402/25  Номер провадження 22-ц/814/517/26	Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Кобеляцький психоневрологічний будинок-інтернат про визнання незаконним рішення і зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області № 26 від 26.12.2024 «Про розгляд заяви про доцільність призначення його опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_2 » та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказану заяву із врахуванням висновків суду.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, представник відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кобеляцький психоневрологічний будинок-інтернат, про визнання незаконним рішення і зобов`язання вчинити певні дії – закрито.
Повідомлено позивача про подальше його звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що спори пов`язані із опікою регулюються нормами ЦК України та їх слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
23.12.2025 року від представника Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній прохав апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін. 
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Закриваючи провадження у справі районний суд виходив з того, що позов обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо розгляду заяви про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є підопічною Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату, а тому з огляду на характер спору, суб`єктний склад сторін, предмет та підстави заявлених вимог, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-правових правовідносин та гарантій їх реалізації. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з вказаною нормою та частиною першою статті 19 ЦПК України щодо віднесення до юрисдикції загальних судів усіх справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім тих справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, для правильного вирішення спірного питання необхідно встановити до якого виду судочинства віднесено вирішення спору.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад учасників правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).
ЄСПЛ також зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97v.UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено поняття адміністративної справи, як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
З матеріалів позову вбачається, що предметом та підставою цього позову є незгода позивача із рішенням Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 26.12.2024 року №26 Про розгляд заяви про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_2 , яким затверджене органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 26.12.2024 щодо недоцільності призначення громадянина ОСОБА_1 опікуном недієздатної сестри ОСОБА_2 .
Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 04.07.2018 у справі №820/7173/16, якщо порушення своїх прав особа встановила у тих наслідках, викликаних рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Верховний Суд у постанові від 27.09.2023 у справі №357/11426/21 сформував висновок, що виконавчий комітет ухвалюючи рішення про затвердження подання про доцільність/недоцільність призначення особи опікуном діє не як суб`єкт владних повноважень, а як орган опіки та піклування на реалізацію приписів саме Глави 6 ЦК України для вирішення питання судом про призначення опікуна недієздатній особі.
Зважаючи на те, що даний спір пов`язаний з опікою, тобто з цивільними правовідносинами, що регулюються нормами ЦК України, тому справ слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
За наведених обставин суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги не є публічно-правовими, оскільки в межах заявлених позовних вимог, існує спір про цивільне право, який має виражений приватноправовий характер.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, чим порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду.
Керуючись статтями 374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:  
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
УхвалуКобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року,- скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 14 січня 2026 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ___________________ О.І. Обідіна