27.01.2026

Справа № 639/4514/24
Провадження № 1-кп/639/95/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд м. Харковау складі:
головуючого судді- ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 03.07.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №12024221210000661 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 у військовому званні солдат, перебуваючого на посаді снайпера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї мачухи ОСОБА_5 , з якою сумісно проживав, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражалося у формі втоми, втрати енергійності, повноцінного сну та відпочинку.
Так, 19.05.2024 о 21 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні, вчинив стосовно своєї мачухи ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханах та висловлюванні нецензурною лайкою на адресу потерпілої, чим завдав фізичного болю та психологічних страждань потерпілій ОСОБА_5 . За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2024 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.
Також, 25.05.2024 приблизно о 16-00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Кропивницького, 24, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї мачухи ОСОБА_5 , що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУПАП.
Окрім цього, 02.06.2024 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Кропивницького, 24, влаштував сварку зі своєю мачухою ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За вказані дії постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.06.2024 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КупАП, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:
Так, 24.06.2024 приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Кропивницького, 24, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю мачухою ОСОБА_5 , яке до цього носило систематичний характер та мало ознаки психологічного насильства, а саме: кричав на неї, ображав нецензурною лайкою, принижував людську гідність, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої.
Внаслідок таких систематичних дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 постійно перебувала у стані емоційного пригнічення та у неї спостерігалося погіршення психологічного самопочуття, зниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя, погіршенні якості життя в цілому.
Таким чином, згідно висновку практичного психолога, доцента кафедри соціології та психології ХНУВС ОСОБА_6 від 10.07.2024, у потерпілої ОСОБА_5 виявлено ознаки переживання психологічного насильства у складі домашнього насильства, а також ознаки переживання стресового стану в наслідок зазначених подій, також наслідки переживання пролонгованої травмівної ситуації домашнього насильства.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що дійсно у 2024 рокувін проживав разом із своєю мачухою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . В період з травня та червень 2024 року він вживав алкогольні напої, а мачуха постійно втручалася в його особисте життя, у зв`язку із чим у них часто виникали конфлікти, в ході яких він вчиняв психологічне домашнє насилля відносно потерпілої. За вказані дії ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які складали відносно нього протоколи, після чого він притягався судом до адміністративної відповідальності. Постанови судів не оскаржував, адміністративні стягнення у вигляді штрафів сплачував в повному обсязі. На теперішній час висновки для себе зробив, із мачухою примирився, будь-яких претензій вона до нього немає. Кваліфікацію кримінального правопорушення не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Просив призначити йому покарання на розсуд суду. 
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі, призначити несуворе покарання, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. 
Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.
Слід також звернути увагу, що Верховний Суд у постанові від 28.02.2023 (справа № 725/4683/20) вказав, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразка поведінки.
Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів. Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.
Судовим розглядом встановлено, що незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та 24 червня 2024 року о 11:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем сумісного проживання із потерпілою, знову вчинив психологічне насильство відносно своєї мачухи ОСОБА_5 , яке до цього носило систематичний характер та виразилось у словесних образах та принижуваннях та погрозах фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. 
Такі систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, спричинили її емоційну невпевненість.
На підставі вищевикладеного, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї мачухи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він одружений, немає будь-яких осіб на утриманні, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , де перебуває на посаді снайпера, має тяжкі захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини, є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про особу винного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, критично відноситься до скоєного та засуджує свою протиправну поведінку, раніше не судимий, після вчинення даного злочину примирився із потерпілою, мобілізувався до лав ЗСУ та проходить військову службу, є учасником бойових дій, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила призначити обвинуваченому несуворе покарання, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції, передбаченої ст. 126-1 КК України, однак із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також, на думку суду, призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які вплинуть на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Разом з цим, відповідно до вимог частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів.
Статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.
Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, тому відносно нього необхідно застосувати обмежувальний захід згідно пункту 5 частини 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.
Виконання програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.
У відповідності до ст.ст.96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_4 не застосовується.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби -контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової служби до закінчення іспитового строку зобов`язати ОСОБА_4 згідно ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.
Роз`яснити, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 Кримінального кодексу України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за статтею 390-1 КК України.
Виконання програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя    ОСОБА_1