Справа № 589/1364/25 
Провадження № 2-а/589/105/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2025 року 

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Курбанової А.Р., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1195 від 19 березня 2025 року про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, - 

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1195 від 19.03.2025р. про накладення адміністративного стягнення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та закриття провадження у справі.
Позов обґрунтований доводами про те, що вищезазначена постанова є неправомірною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини, викладені в постанові не відповідають дійсності, а тому вважає, що є підстави для її скасування судом. Зокрема, зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення, а також до оскаржуваної постанови не долучено доказів доведеності належного оповіщення про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07.03.2025р., а також мету такого виклику. 
Ухвалою суду від 26 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та постановлено здійнювати її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
08.04.2025р. від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позов, в якому представник заперечив проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник пояснив, що ОСОБА_1 повинен був з`явитись за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надсилалась йому засобом поштового зв`язку для уточнення даних. Підтвердженням отримання оповіщення про виклик, відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, є проставлення на поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою зареєстрованого місця проживання, згідно з даними, які наявні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (адреса була уточнена позивачем при особистій явці до ТЦК та СП 24.01.2025 року). Тому вважає, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився за повісткою, що свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому у відповідача були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
23.04.2025 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що 06.03.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання довідки про відстрочку, таким чином вважає, що уточнив свої облікові дані, як військовозобов`язаний за день (07.03.2025 року) до дати, визначеної в повістці.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 та користується правом на відстрочку, відповідно до облікової картки з АІТС «Оберіг» /а.с. 27, зворот/.
З заявою про надання довідки про відстрочку ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.03.2025 року /а.с. 36/.
Згідно з довідкою № 631 від 15.03.2025 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09.05.2025 року /а.с. 6/.
Відповідно до повістки № 2692142 від 25.02.2025р. ОСОБА_1 викликано на 14 год. 00 хв. 07.03.2025р. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 28/.
Відповідна повістка 28.02.2025р. була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610234018178 /а.с. 28, зворот/ та повернулася на адресу відправника 12.03.2025р. з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с. 29, 31/. При цьому вказана відмітка була проставлена 06.03.2025р.
В подальшому, 15.03.2025р. уповноваженою особою офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 складено протокол № 1195 про адміністративне правопорушення /а.с. 7/, згідно з яким позивачу ставилося у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за наступних обставин: військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно з повісткою повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.03.2025 року о 14:00 год. Згідно зі зверненням №Е1569380 від 12.03.2025 року в зазначену дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Крім того, із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, які перелічені в протоколі, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 19.03.2025р. о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в протоколі про адміністративне правопорушення №1195 від 15.03.2025р. відсутні. Копія протоколу вручена позивачу, про що свідчить його підпис у протоколі. /а.с. 25/ 
19.03.2025р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 1195 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. /а.с. 8, 30/. 
З постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно з виписаною повісткою повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.03.2025р. о 14:00 год., але в зазначену дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно зі зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 до Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області №Е1569380 від 12.03.2025 року щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_1 , 1985 р.н., прибув у супроводі представника поліції.
Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення № 1195 від 19.03.2025р. неправомірною, зокрема з підстав того, що повістку, відповідно до якої він був зобов`язаний з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Зважаючи на позиції сторін у справі, суд вважає за необхідне, передусім, зупинитися на наступному.
Відповідно до ст. 2 ч. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.
Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких, є обов`язком суб`єкта владних повноважень, згідно зі ст. 19 Конституції України.
Так, відповідно до ч. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП. 
За приписами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до норми ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у порушенні якої позивача визнано винним оскаржуваною ним постановою, передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.
Із досліджених судом документів, поданих сторонами, встановлено, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , що також вбачається з копії паспорта, долученого позивачем до позову /а.с. 5/.
Відповідно до положень Порядку №560 на ім`я ОСОБА_1 25.02.2025 року було сформовано повістку №2692142 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №0610234018178 на адресу його зареєстрованого місця проживання у встановленому законом порядку.
Доводячи обставину повідомлення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07.03.2025 для уточнення даних, відповідачем до суду подано копію конверта з повісткою, який повернувся до відправника 12.03.2025 р. з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с. 29, 31/.
Таким чином, у розумінні п.41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином оповіщений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, підставою для прийняття оскаржуваної постанови була неявка позивача за викликом для уточнення даних. При цьому, ні в повістці, ні в постанові, ні в протоколі відповідачем не було конкретизовано які саме дані були відсутні у відповідача, у зв`язку з чим у відповідача була наявна необхідність явки позивача 07.03.2025р.
З матеріалів справі встановлено, що позивач мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 09.05.2025 року, перед отриманням якої уточнював свої облікові дані. При цьому ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю отримання відстрочки, звертався до відповідача з необхідними документами напередодні дня виклику для уточнення таких даних - 06.03.2025р. Таку відстрочку йому було надано строком до 08.05.2025р., що відповідачем не спростовано. Факт надання відстрочки зафіксовано в обліковій картці, яка міститься в справі про адімністративне правопорушення /а.с. 27, зворот/. 
За приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Отже, з приведених норм вбачається, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.
В той же час, відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статтею 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», з огляду на те, що позивач перебуває на обліку у відповідача, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 у період з 09.02.2023 по 10.12.2024, а також відповідачем не надано доказів неможливості отримання персональних даних безпосередньо у позивача, зважаючи на те, що останній прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 завчасно - напередодні дня, на який його викликано повісткою.
Отже, доказів на підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП та надання самим позивачем всіх запитуваних даних під час оформлення відстрочки, відповідачем до суду не надано, як і не повідомлено суду, які ще дані позивача залишилися не з`ясованими після його відвідування ІНФОРМАЦІЯ_2 06.03.2025р. 
У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
З урахуванням вищенаведеного, оскільки тягар доказування цих обставин покладений саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, та вина позивача не доведена вагомими, чіткими і узгодженими між собою доказами, і всі сумніви мали трактуватися на користь особи.
Зважаючи на наведені висновки, суд не вважає необхідним надавати оцінку іншим доводам позивача про недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Таким чином оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, як неправомірну та безпідставну. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.139 КАС України з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року по справі №522/22225/21. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.77, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,-  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1195 від 19.03.2025р. про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп. судового збору. 
Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення/складання.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 272 КАС України.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області        А.Р.Курбанова