ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 320/43498/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року (суддя Єфанова Ольга Володимирівна) в адміністративній справі 
за позовом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 
до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, 

в с т а н о в и в :

Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону звернулася до суду з позовом, в якому, просить: визнати протиправною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.08.2025 у виконавчому проваджені № 78414009 про накладення штрафу на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону на суму 10 200 (десять тисяч двісті) гривень; скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.08.2025 у виконавчому проваджені № 78414009 про накладення штрафу на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону на суму 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року позов задоволено. 
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що у спірних правовідносинах причиною невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів стала відсутність відповідного фінансового забезпечення, при цьому позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти на цільове виконання рішення суду не виділялись, відтак, у контексті обставин цієї справи не можна дійти висновку, що позивачем не були перераховані зазначені кошти без поважних причин.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу боржник не повідомляв про вжиття будь-яких заходів бюджетного характеру. Єдиним документом, наданим державному виконавцю, був лист від 30.06.2025 № 14-230 вих-25, який не містив інформації про звернення щодо фінансування чи про ініціювання змін до кошторису. Натомість суд першої інстанції фактично виклав зміст листа лист від 30.06.2025 № 14-230 вих-25 у викривленому вигляді, надавши йому значення, яке не випливає з його тексту. Нарахування та виплата на користь ОСОБА_1 02.09.2025 відповідних коштів була здійснена вже після винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу, а також після подання боржником позовної заяви у цій справі. Крім того, відповідач зазначає про те, що невиконання рішення має місце не лише у частині виплати належних сум ОСОБА_1 , але й у частині проведення відповідного перерахунку. Боржник не надав державному виконавцю доказів здійснення перерахунку заробітної плати, хоча така дія не потребує додаткового фінансування й може бути виконана незалежно від наявності бюджетних асигнувань.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 19.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78414009 щодо виконання виконавчого листа № 160/30716/24, виданого 14.07.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.03.2023 по 23.08.2023 у розмірі 119208,49 гривень 49 копійок. Зазначеною постановою боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с. 46).
Копію постанови направлено боржнику до виконання та стягувачу до відома. Боржника повідомлено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, що не заперечується сторонами.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що 30.06.2025 за вихідним № 14-230ВИХ25 Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону повідомила державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що ухвалою Верховного Суду від 23.06.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі № 160/28313/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 . Також названим листом повідомлено державного виконавця про те, що до суду касаційної інстанції подано клопотання про зупинення виконання судового рішення у справі № 160/28313/23 (ВП № 78414009 від 19.06.2025), яке наразі не розглянуто. Про результати розгляду Верховним Судом зазначеного клопотання Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону буде проінформовано (а.с. 49-51). 
Керуючись положеннями статей 63 і 75 Закону України «Про виконавче провадження», 25.07.2025 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5 100 грн. Також зазначеною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів (а.с. 50-52).
Копію постанови направлено боржнику - Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону, отримання такої постанови позивачем не заперечується.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 01.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про зупинення виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі № 160/28313/23 (а.с. 52-53).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, станом на 14 серпня 2025 року судове рішення у виконавчому провадженні № 78411009 залишалося невиконаним.
З огляду на відсутність поважних причин невиконання судового рішення, на думку відповідача, а також з метою забезпечення виконання вимог судового рішення, державний виконавець, керуючись статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», 14.08.2025 прийняв постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 грн (а.с. 54-55).
В постанові зазначено, що 19.06.2025 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду, натомість станом на 14.08.2025 рішення суду залишилося не виконаним.
Не погодившись з постановою від 14.08.2025 у виконавчому проваджені № 78414009 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 25.07.2025 на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону накладено штраф в розмірі 5 100 грн за невиконання без поважних причин станом на 25.07.2025 рушення суду у справі № 160/28313/23 (а.с. 50-52).
Судом апеляційної інстанції враховано, що матеріали справи не містять та сторони не зазначають про оскарження вищезазначеної постанови у судовому порядку, а тому суд вважає, що постанова від 25.07.2025 свідчить про невиконання рішення боржником без поважних причин.
Підставою для застосування частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» та накладення штрафу у подвійному розмірі є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.
Так, з позовної заяви вбачається, що позивач, як на поважність підстав не виконання судового рішення у справі №160/28313/23, вказує на відкриття 23.06.2025 касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі № 160/28313/23.
Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями статті 14 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановдено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Також у статті 370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, судове рішення у справі № 160/28313/23 набрало законної сили 11.03.2025 (а.с. 44), а тому є обов`язковим до виконання. Як наслідок, боржник зобов`язаний був виконати судове рішення в межах виконавчого провадження №78414009 протягом 10 робочих днів з дня отримання постанови від 19.06.2025 про відкриття виконавчого провадження.
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що відкриття касаційного провадження та подання клопотання про зупинення виконання судового рішення, за відсутності ухвали суду про фактичне зупинення його виконання, не можуть розцінюватися як поважні причини невиконання судового рішення у примусовому порядку та не звільняють боржника від відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження». 
Враховуючи вищезазначене, а також наявність постанови від 25.07.2025 про накладення на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону накладено штрафу в розмірі 5 100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин, колегія суддів вважає, що у державного виконавця станом на 14.08.2025 були наявні обґрунтовані підстави для прийняття постанови про накладення штрафу на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону у розмірі 10 200 грн, тобто у подвійному розмірі.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, покладений в основу прийняття оскаржуваного рішення про скасування постанови державного виконавця від 14.08.2025, що позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки доказів того, що боржник повідомляв державного виконавця про неможливість виконати судове рішення у справі № 160/28313/23 через відсутність фінансування, матеріали справи не містять.
У свою чергу лист від 30.06.2025 № 14-230ВИХ25, на який посилається суд першої інстанції, як на доказ повідомлення державного виконавця про наявність фінансових перепон для виконання судового рішення у справі № 160/28313/23, містить виключно інформацію про обставини касаційного оскарження судового рішення у справі № 160/28313/23 (а.с. 49).
Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано до суду першої інстанції лист від 11.11.2025 № 14-172ВН-25 начальника відділу планово-фінансової діяльності бухгалтерського обліку та звітності, адресований в.о. начальника відділу представництва інтересів держави в суді, в якому повідомляється про те, що з метою виконання судового рішення до Офісу Генерального прокурора був направлений лист від 30.06.2025 № 14-230ВИХ25 про виділення додаткових коштів. Станом на 14.08.2025 була відсутня інформація щодо внесення змін до кошторису Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону відповідно до вищевказаного листа (а.с. 76).
Натомість колегія суддів доходить висновку, що лист від 11.11.2025 № 14-172ВН-25 є документом внутрішнього листування Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, а тому не є доказом направлення запиту про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення у справі № 160/28313/23. Також суд апеляційної інстанції враховує, що до листа від 11.11.2025 № 14-172ВН-25 не додано документу від 30.06.2025 № 14-230ВИХ25, який би містив зміст про запит на отримання додаткових коштів для виконання судового рішення у справі № 160/28313/23.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем не надано ані до відповідача, ані до суду докази відсутності коштів на виконання рішення суду у справі № 160/28313/23 після відкриття виконавчого провадження у спірних правовідносинах.
Додані ж до листа від 11.11.2025 № 14-172ВН-25 платіжні інструкції від 01.09.2025 №1272, №1273 та № 1271 про виплату ОСОБА_1 сум заробітну не спростовують факт повторного невиконання боржником рішення суду без поважних причин станом на 14.08.2025, адже ці платіжні доручення датовані 01.09.2025.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення на боржника штрафу відсутні.
Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року в адміністративній справі № 320/43498/25 скасувати.
У задоволенні позову Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону відмовити.
Постанова набирає законної сили з 22 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 22 січня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров