П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 522/25187/25	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2025 року (суддя Косіцина В.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 19.11.2025) по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області, у якому позивач просив затримати громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців по 18.05.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права (статей 7, 47, 90, 242, 246 КАС України) та норм матеріального права (Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-УІ), просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов.
В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на наявність факту порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, а саме не виконання рішення про примусове повернення від 31.10.2025 №51011301000119854., а також небажання залишати територію України.
Підставами вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду апелянт вважає:
- відомості про перебування на території України на законних підставах у Відповідача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку відповідача норм Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";
- громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України 05.10.2024. З моменту потрапляння на територію України відповідач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища;
- 31.10.2025 був виявлений співробітниками ГУ ДМС в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме - перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів;
- 17.11.2025 був повторно виявлений співробітниками УМП ГУНП в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів яке повторно вчинено протягом року;
- після прийняття рішення від 31.10.2025 №5101130100019854 про примусове повернення відповідач не вчинив жодних дій, направлених на виконання зазначеного рішення, та не залишив територію України.
На думку апелянта, суд першої інстанції повинен з`ясувати виключно наявність підстав для затримання іноземця, а не самостійно встановлювати можливість виконання відповідачем рішення про примусове повернення, яке взагалі не є предметом спору по даній справі.

Справа розглянута судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні.

Позивач надав до апеляційного суду заяву про розгляд справи без його участі.
За інформацією, отриманою від позивача, відповідач виїхав за межі України.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС Україна неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справа розглянута апеляційним судом за їх відсутністю. Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є громадянином Азербайджанської Республіки, що підтверджується паспортним документом громадянина Азербайджанської Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , терміном дії до 11.04.2032 року.
ОСОБА_3 прибув на територію України через КПП "Могилів-Подільський" 05 жовтня 2024 року на підставі паспортного документу громадянина Азербайджанської Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , терміном дії до 11.04.2032 року.
30 жовтня 2025 року уповноваженою особою ГУ ДМС в Одеській області відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012479, відповідно до якого 30.10.2025 року о 15 годині 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33 було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, перевищив встановлений законом строк більш ніж на 30 днів, за що передбачена адміністративна відповідальність з ч. 2 ст. 203 КУпАП.
Частина 2 статті 203 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився. Санкція статті передбачає відповідальність у вигляді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Постановою Уповноваженої особи ГУ ДМС в Одеській області від 31.10.2025 року серії ПМ МОД №012577 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, Рустамову Ніджану інкриміновано те, що 31.10.2025 року о 15 годині 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33 було виявлено громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, перевищив встановлений законом строк більш ніж на 30 днів.
Рішенням начальника ГУ ДМС в Одеській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 31.10.2025 року №5101130100019854 вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 04.11.2025 року.
17 листопада 2025 року уповноваженою особою ГУ ДМС в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012520, відповідно до якого 17 листопада 2025 року о 16 годині 15 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 42, співробітниками УМП ГУНМ в Одеській області було виявлено та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33 громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів та скоїв таке саме адміністративне правопорушення повторно протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 203 КУпАП.
Постановою ГУ ДМС в Одеській області від 17.11.2025 року серії ПН МОД №012618 ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 203 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови Рустамову Ніджану інкриміновано те, що 17 листопада 2025 року о 16 годині 15 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 42, співробітниками УМП ГУНМ в Одеській області було виявлено та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Тараса Кузьміна, 33 громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме, перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів та скоїв таке саме адміністративне правопорушення повторно протягом року.
У зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 203 КУпАП, ОСОБА_5 було затримано 17 листопада 2025 року о 17 годині 16 хвилин, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання серії МОД №000343.
Рішенням начальника ГУ ДМС в Одеській області від 17 листопада 2025 року №5101100100000645 вирішено примусово видворити з України громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 .
На підставі рішення начальника ГУ ДМС в Одеській області від 17.11.2025 року про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ОСОБА_5 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС.
Звернувшись до суду з даним адміністративним позовом про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, ГУДМС в обґрунтування позовних вимог посилалося на факт порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, а також невиконання рішення про примусове повернення, що свідчить про небажання відповідача залишити територію України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав не доведеними наявність обставин для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі – Закон) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Пункт 16 частини першої статті 1 Закону визначає, що паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.
Відповідно до пункту 27 частини першої статті 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону)
Відповідно до частини першої статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (частина 4 статті 30 Закону).
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані статтею 289 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно частини одинадцятою статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави стверджувати, що захід у вигляді затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України не застосовується автоматично, а реалізується шляхом подання позову та за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 289 КАС України, а саме:
1) обґрунтованих підстав уважати, що іноземець (стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення) ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 2) або якщо існує ризик його (її) втечі; 3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи (а.с. 60-67):
- 14.11.2025 на ім`я позивача було придбано авіаквиток на рейс Кишинів-Стамбул на 22.11.2025 о 18.25;
- 16.11.2025 придбано проїзний документ на автобус Одеса-Кишинів-Зупинка "Аеропорт" на 22.11.2025 09:40.
Таким чином на день прийняття рішенням начальника ГУ ДМС в Одеській області від 17.11.2025 за №5101100100000645 про примусове видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки – ОСОБА_5 , останнім було вжито належних та допустимих заходів для виїзду за межі території України.
Також судом було встановлено, що відповідачем було сплачено штраф згідно постанови ГУ ДМС в Одеській області від 31.10.2025 року серії ПМ МОД №012577.
Зазначене у своїй сукупності спростовує доводи позовної заяви ГУДМС про небажання відповідача залишити територію України.
З урахуванням вищенаведених обставин, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо затримання відповідача для забезпечення його видворення є правильним.
Наведені у апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом при вирішені спору не повно з`ясовано обставини справи чи не правильно застосовано норми матеріального права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів при прийнятті даного судового рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", заява №303-A, п. 29)
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 289, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 15 січня 2026 року.