ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2026 р. справа № 300/7180/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.09.2025, зобов`язання до вчинення дій, - 

Стислий виклад позиції сторін. Процесуальні дії суду:
Гунько Олександр Юрійович в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФ України в Донецькій області), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити з 25.08.2025 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ, зарахувавши ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи у Брошнівському лісокомбінаті з 09.11.1993 по 29.11.1999 та до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" періоди роботи на посадах слідчих, прокурорів в Івано-Франківській обласній прокуратурі з 01.02.2001 по 25.08.2025 і половину періоду навчання з 01.09.1990 до 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 25.08.2025 звернувся через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», за результатом розгляду якої ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Так, згідно вказаного рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 до спеціального стажу ОСОБА_1 за вислугу років половини періоду навчання з 01.09.1990 до 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі, періоди роботи на посадах слідчих, прокурорів в Івано-Франківській обласній прокуратурі з 01.02.2001 по 25.08.2025, та до загального страхового стажу період роботи у Брошнівському лісокомбінаті з 09.11.1993 по 29.11.1999. Представник позивача вважає протиправним рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оскільки позивач надав пенсійному органу всі необхідні документи: трудову книжку, довідку Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-501Вих-25, архівну довідку від18.09.2025 № 7406.3-55, диплом Чернігівського юридичного технікуму № 11825 від 11825 від 28.06.1993, які підтверджують вищевказані періоди навчання та роботи, що є підставою для зарахування таких періодів до спеціального та загального страхового стажу. Так, представник позивача вважає, що спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 25 років 11 місяців 24 дні, при необхідних 25 років, а тому позивач має право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру".
Ухвалою від 13.10.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
29.10.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФ України в Донецькій області від 29.10.2025 на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 25.08.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. За доданими документами до страхового та стажу ОСОБА_1 за вислугу років (половини строку) не зараховано: період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 05.02.1999, згідно диплому від 10.02.1999 НОМЕР_1 , оскільки наявне перетинання з трудовою діяльністю у період роботи у Брошнівському лісокомбінаті, з 09.11.1993 по 29.11.1999, згідно записам додатку (вкладці) до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 ; періоди, зазначені в додатку (вкладці) до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці вкладки дата народження позивача дописана чорнилом іншого кольору, вкладка без трудової книжки недійсна, трудову книжку не надано. До вислуги років, в тому числі і на прокурорських посадах, не враховані періоди, зазначені в довідці від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, виданій Івано-Франківською обласною прокуратурою, оскільки довідка не містить посилання на первинні документи, накази та дати наказів про призначення, переведення на посади тощо. Представник відповідача просив суд залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до участі у справі як співвідповідача та відмовити в задоволенні позову (а.с. 92-94).
ГУ ПФ України в Донецькій області до відзиву від 29.10.2025 на позовну заяву долучило копії документів, які стали підставами для прийняття рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років (а.с. 105-144).
04.11.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 03.11.2025 на відзив, в якій представник позивача вказав на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві. До відповіді від 03.11.2025 на відзив представник позивача долучив копію архівної довідки від 18.09.2025 № 74/06.3-55 про заробітну плату в Болехівскьому лісокомбінаті з грудня 1994 року по листопад 1999 року та довідку Івано-Франківської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 07-628ВИХ-25 про періоди роботи на посадах слідчого та прокурора (а.с. 152).
Ухвалою від 04.12.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника ГУ ПФ України в Донецькій області від 29.10.2025 про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як співвідповідача у справі № 300/7180/25. 

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 25.08.2025 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 120-121). До вказаної заяви від 25.08.2025 долучені копії: паспорта громадянина України; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; витягу з Реєстру територіальної громади від 10.07.2025; диплому серії НОМЕР_3 від 28.06.1993 з додатком; диплому серії НОМЕР_1 від 10.02.1999 з додатком; довідки Івано-Франківської обласної прокуратури від 09.07.2025 № 21-1911-25 про складові заробітної плати/грошового забезпечення; довідки Івано-Франківської обласної прокуратури від 09.07.2025 № 21-1911-25 про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); архівної довідки Національного університету «Чернігівська політехніка» від 25.08.2025 № 504/08-167; довідки Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-50/вих-25 про періоди роботи на посадах слідчого та прокурора; посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.02.2025; вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.11.1993.
За результатом розгляду заяви від 25.08.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Вказане рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 мотивовано відсутністю необхідної вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Обґрунтування рішення: за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 за вислугу років (половини строку) не зараховано: - період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 05.02.1999, згідно диплому від 10.02.1999 НОМЕР_1 , оскільки наявне перетинання з трудовою діяльністю у період роботи у Боршнівському лісокомбінаті, з 09.11.1993 по 29.11.1999, згідно записам вкладиша до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 . Згідно до пункту 8 «Порядка підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Період навчання потребує уточнення щодо форми (денна/заочна) здобуття освіти; періоди, зазначені у вкладиші до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці вкладиша дата народження позивача дописана чорнилом іншого кольору, що не відповідає вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58. Вкладиш без трудової книжки недійсний. Трудову книжку не надано. До вислуги років, в тому числі і на прокурорських посадах, не враховані періоди, зазначені в довідці від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, виданою Івано-Франківською обласною прокуратурою. Відповідно до пункту 24 Порядка № 637, для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів. Довідка не містить посилання на первинні документи, накази та дати наказів про призначення, переведення на посади тощо. Страховий стаж позивача становить 28 років 5 місяців 1 день (а.с. 62-63).
Листом № 0900-0208-8/43944 від 04.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 61).
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд скасувати таке рішення та зобов`язати ГУ ПФ України в Донецькій області призначити з 25.08.2025 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ, зарахувавши ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи у Брошнівському лісокомбінаті з 09.11.1993 по 29.11.1999 та до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" періоди роботи на посадах слідчих, прокурорів в Івано-Франківській обласній прокуратурі з 01.02.2001 по 25.08.2025 і половину періоду навчання з 01.09.1990 до 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі – Закон № 1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1058-ІV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі – Закон №1697-VII), визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Статтею 86 Закону №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до частини першої вказаної статті прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно з частиною другою статті 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Частиною третьою статті 86 Закону №1697-VII визначено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Відповідно до частини шостої статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Згідно з частиною восьмою статті 86 Закону №1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-2) перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-3) заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5-1) керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6-1) заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 7) прокурор Офісу Генерального прокурора; 7-1) прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; 19) прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор - стажист окружної прокуратури).
З огляду на зміст вищевказаних положень Закону №1697-VII, ОСОБА_1 буде мати право на пенсійне забезпечення за вислугу років за умови наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
В спірному випадку, за результатом розгляду заяви від 25.08.2025 ГУ ПФ України в Донецькій області прийняло рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Вказане рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 мотивовано відсутністю в позивача необхідної вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Так, за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 за вислугу років (половини строку) не зараховано: - період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 05.02.1999, згідно диплому від 10.02.1999 НОМЕР_1 , оскільки наявне перетинання з трудовою діяльністю у період роботи у Брошнівському лісокомбінаті, з 09.11.1993 по 29.11.1999, згідно записам вкладки до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 . Згідно до пункту 8 «Порядка підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Період навчання потребує уточнення щодо форми (денна/заочна) здобуття освіти; періоди, зазначені у вкладиші до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці вкладиша дата народження позивача дописана чорнилом іншого кольору, що не відповідає вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58. Вкладка без трудової книжки недійсна. Трудову книжку не надано. До вислуги років, в тому числі і на прокурорських посадах, не враховані періоди, зазначені в довідці від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, виданою Івано-Франківською обласною прокуратурою. Відповідно до пункту 24 Порядка № 637, для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів. Довідка не містить посилання на первинні документи, накази та дати наказів про призначення, переведення на посади тощо. Страховий стаж позивача становить 28 років 5 місяців 1 день (а.с. 62-63).
Що стосується періоду навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 05.02.1999, то суд звертає увагу на те, що позивач згідно позовних вимог не вважає такий період навчання спірним та не просить пенсійний орган зарахувати ні до загального, ні до спеціального стажу.
Натомість ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" половину періоду навчання з 01.09.1990 по 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі.
Судом встановлено, що позивач в період з 01.09.1990 по 28.06.1993 навчався в Чернігівському юридичному технікумі по спеціальності «Право та організація соціального забезпечення», за результатами якого йому присвоєно кваліфікацію юриста, що підтверджується копією диплому НОМЕР_3 від 28.06.1993 та додатку до диплому (а.с. 55-57).
До заяви від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугою років позивач долучив копію архівної довідки Національного університету «Чернігівська політехніка» від 25.08.2025 № 504/08-167, згідно якої ОСОБА_1 дійсно навчався в Чернігівському юридичному технікумі за спеціальністю «Право та організація соціального забезпечення» на денній формі навчання з 01.09.1990 (наказ № 183 від 17.08.1990) до 28.06.1993 (наказ № 98 від 28.06.1993). Рівень освіти, одержаний ОСОБА_1 у 1993 році відноситься до І рівня вищої освіти з освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст». Наказом Міністерства соціального захисту населення України від 07.12.1994 № 205 змінено статус та назва Чернігівського юридичного технікуму на Чернігівський юридичний коледж. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 26 від 06.02.2004 Чернігівський юридичний коледж було ліквідовано і на його базі утворений Чернігівський державний інститут права, соціальних технологій та праці. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 707 Чернігівський державний інститут права, соціальних технологій та праці шляхом реорганізації було приєднано до Чернігівського державного технологічного університету. Згідно з Указом Президента України від 04.10.2013 № 544/2013 Чернігівському державному технологічному університету присвоєно статус національного та змінено назву на Чернігівський національний технологічний університет. Згідно з наказом МОН України від 10.12.2019 № 1532 Чернігівський національний технологічний університет перейменований у Національний університет "Чернігівська політехніка" (а.с. 117).
Згідно із пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04.06.1991 року №1144-ХП із змінами і доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від 18.12.1991 року № 1992-ХП, встановлено, що Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.
Відповідно до статті 33 Закону Української РСР «Про освіту» вища освіта забезпечує фундаментальну наукову та загально-культурну, практичну підготовку, одержання громадянами спеціальності відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, підвищення їх кваліфікації, вдосконалення професійної підготовки, перепідготовку, підготовку наукових та науково-педагогічних кадрів. Вища освіта в Українській РСР здійснюється на базі повної загальної середньої освіти.
Згідно з статтею 34 Закону Української РСР «Про освіту» вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат (стаття 36 Закону Української РСР «Про освіту»).
Водночас, частинами першою та другою статті 17 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII встановлено, що метою вищої освіти є здобуття особою високого рівня наукових та/або творчих мистецьких, професійних і загальних компетентностей, необхідних для діяльності за певною спеціальністю чи в певній галузі знань. Вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Статтею 5 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 року №1556-VII передбачено рівні та ступені вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр;4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
Особа має право здобувати ступінь молодшого бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Відповідно до статті 28 Закону №1556-VII в Україні діють заклади вищої освіти таких типів: університет, академія, інститут, коледж.
Коледж - це заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.
При цьому, підпунктом 4 пункту 2 розділу XV "Прикінцевих та Перехідних положення" Закону №1556-VII передбачено, що після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.
Таким чином, освітньо-кваліфікаційний рівень освіти, одержаний позивачем у 1993 році «молодшого спеціаліста», з урахуванням вимог підпункту 4 пункту 2 розділу XV "Прикінцевих та Перехідних положення" Закону №1556-VII прирівнюється до освітньо-професійного ступеня «молодшого бакалавра», який відповідно до статті 5 даного Закону є освітнім ступенем, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти.
Оскільки період навчання ОСОБА_1 у Чернігівському юридичному технікумі, за спеціальністю "Право і організація соціального забезпечення" із здобуттям кваліфікації юриста відповідає першому рівню вищої освіти з освітньо-кваліфікаційним рівнем "молодший спеціаліст", то половина такого періоду повинна бути врахована пенсійним органом до вислуги років, що дає право па призначення позивачу пенсії відповідно до частини шостої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII.
Суд також звертає увагу на те, що згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1990 по 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі зарахований до страхового стажу позивача.
Отже, враховуючи приписи частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII, половина періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право для призначення пенсії позивачу.

Що стосується періодів роботи на посадах слідчого та прокурора, які зазначені в довідці Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, то суд звертає увагу на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей вкладки до трудової книжки * НОМЕР_2 від 09.11.1993, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 01.02.2001 прийнятий на посаду слідчого Долинської міжрайонної прокуратури; з 05.08.2002 призначений на посаду старшого слідчого цієї ж прокуратури; з 18.07.2011 призначено на посаду слідчого з особливо-важливих справ відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудовим слідством управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури області; з 21.11.2011 призначено на посаду заступника прокурора Косівського району Івано-Франківської області; з 03.06.2013 призначено на посаду зуступника прокурора Снятинського району Івано-Франківської області; з 27.02.2014 призначено на посаду заступника прокурора міста Івано-Франківська Івано-Франківської області; з 23.05.2014 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області; з 11.07.2014 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проводженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення, приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області; з 12.06.2015 призначено на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення, приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області; з 17.06.2015 призначено на посаду заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведенні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення, приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області; з 04.09.2015 призначено на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведенні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення, контролю за прийманням, опрацюванням та аналізом оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області; з 15.12.2015 призначено на посаду першого заступника керівника Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області; з 08.01.2020 призначено на посаду керівника Калуської місцевої прокуратури Івано-Франківської області; з 12.03.2021 звільнений у зв`язку з переведенням до іншого органу прокуратури; з 15.03.2021 переведено на посаду прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області; з 15.04.2021 призначено на посаду заступника керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області (а.с. 34-45).
Окрім вкладки до трудової книжки * НОМЕР_2 від 09.11.1993, вищевказані періоди роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого та прокурора також підтверджені довідкою Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, яка була долучена до заяви від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 47-48).
Щодо зазначених у спірному рішенні від 03.09.2025 за № 092850030174 доводів відповідача про те, що довідка від 13.08.2025 № 07-501/вих-25 не містить посилання на первинні документи, накази та дати наказів про призначення, переведення на посади тощо, то суд звертає увагу на таке.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення).
Відповідно до пункту 1 Положення головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 3 Положення серед основних завдань головного управління Фонду є забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, осіб, які мають право на пільги, а також отримувачів житлових субсидій.
Пунктом 4 Положення визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань:
8) здійснює контроль за:
вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів;
обґрунтованістю документів, виданих для оформлення пенсії, достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому соціальному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію;
Відповідно до пункту 6 Положення Головне управління Фонду має право:
2) отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань;
3) отримувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій (у тому числі від податкових органів, банківських, інших фінансово-кредитних установ) та фізичних осіб - підприємців відомості щодо використання страхових коштів;
5) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами;
6) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;
8) отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки.
З огляду на вказані завдання, права та обов`язки Головного управління Фонду, визначені Положенням, ГУ ПФ України в Донецькій області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугу років та долучених до неї документів, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності інформації про періоди роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого та прокурора, зазначеної в довідці Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, відповідності їх записам оригінвалу трудової книжки, первинним документам (розпорядчим актам щодо проходження служби, тощо) пенсійний орган мав можливість здійснити перевірку обґрунтованості такої інформації на підставі первинних документів, що зберігаються в Івано-Франківській обласній прокуратурі, в якій позивач станом на подання заяви від 25.08.2025 продовжує працювати.
Тобто ГУ ПФ України в Донецькій області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, спроможний в силу своїх повноважень отримати документи про період роботи позивача на посадах слідчого та прокурора, провести відповідні звірку на підставі наявних в Івано-Франківській обласній прокуратурі первинних документів.
Підсумовуючи, суд вважає, що відмова пенсійного органу в зарахуванні до вислуги років, в тому числі і на прокурорських посадах, періодів, зазначених в довідці Івано-Франківської обласної прокуратури від 13.08.2025 № 07-501/вих-25, є надміру формальною. Суд переконаний, що пенсійний орган, маючи такі зауваження, фактично переклав тягар доказування таких сумнівів з Держави, в особі такого органу державної влади, безпосередньо на особу, яка звернулася за призначенням пенсії, та надала наявні в неї документи для призначення пенсії згідно встановленого Державою порядку. В разі недостатності поданих заявником доказів, чи необхідності їх перевірки первинними документам, пенсійний орган вправі був витребувати вказані документи в роботодавця або в архівній установі, де вони мали бути передані на зберігання, для їх звірки з даними трудової книжки та наданої довідки від 13.08.2025 № 07-501/вих-25. Водночас, жодних дій щодо проведення такої перевірки ГУ ПФ України в Донецькій області не вчинило.
До позовної заяви представник позивача долучив довідку Івано-Франківської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 07-628вих-25, в якій, окрім періодів роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого та прокурора, зазначено також реквізити наказів, на підставі яких позивача призначено на відповідні посади. Тобто, довідка Івано-Франківської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 07-628вих-25 видана з урахуванням зауважень пенсійного органу, та повністю підтверджує відомості, наведені в довідці від 13.08.2025 № 07-501/вих-25. 
Проте суд звертає увагу на те, що ГУ ПФ України в Донецькій області не могло надати оцінку такій довідці, оскільки вона видана як після звернення позивача із заявою від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугу років, так і вже після прийняття оспореного рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, тобто не могла вплинути на висновок відповідача, викладений в цьому рішенні.
З огляду на конституційний принцип розподілу повноважень між гілками влади, суд звертає увагу на те, що суд не вправі перебирати на себе повноваження територіального органу Пенсійного Фонду України щодо оцінки доказів, які не були надані пенсійному органу та не були предметом його оцінки при прийнятті оспореного акту індивідуальної дії. Як наслідок, суд не вправі перебирати на себе повноваження органу виконавчої влади щодо призначення пенсії. Натомість суд, в разі визнання протиправним та скасування такого акта, визначає, за потреби, окрім скасування, додатковий ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені судом обставини спірних правовідносин. 
Встановлені судом такі обставини, дають підстави для висновку про встановлення додаткового способу відновлення порушеного права позивача у вигляді повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 25.08.2025. При такому повторному розгляду заяви пенсійний орган, в разі недостатності документів, повинен запропонувати позивача надати додаткові документи та встановити строк, передбачений Порядок 22-1 для їх подання, а позивач вправі надати додаткові документи, зокрема подані суду разом з позовною заявою, в тому числі вказану вище довідку. 
Щодо доводів відповідача про неврахування періодів роботи позивача, зазначених у вкладці до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці вкладки дата народження позивача дописана чорнилом іншого кольору, то суд вказує на таке.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 3.1 Інструкції у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем.
Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.
Пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що у разі необхідності доповнення трудової книжки вкладишем видається вкладиш нового зразка незалежно від того, яку трудову книжку має працівник (нового чи раніш установленого 1938 року і 1974 року зразків).
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок Про трудові книжки робітників і службовців від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд зазначає, що посилання відповідача на те, що дата заповнення трудової книжки дописана іншим чорнилом не відповідає Інструкції та слугувала підставою для не зарахування до стажу позивача періодів роботи, є безпідставним, оскільки посадові особи пенсійного органу не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень та не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, способу вчинення записів та предметів, якими ці записи нанесені. Клопотань про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося.
При цьому суд звертає увагу на те, що дата та відомості про прийом на роботу, переведення на інші посади та звільнення в періоди записані акуратно, вказані записи є чітким та зрозумілим, що підтверджується копією вкладиша до трудової книжки від 09.11.1993 * НОМЕР_2 .
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 15.07.2020 в справі № 127/13762/17.

Щодо періоду роботи з 09.11.1993 по 29.11.1999 у Брошнівському лісокомбінаті, який не зарахований ОСОБА_1 до загального страхового стажу, то суд вказує на таке.
Згідно вкладки трудової книжки * НОМЕР_2 від 09.11.1993, копія якого наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 09.11.1993 прийнятий на роботу у Брошнівський лісокомбінат у відділ технічного контролю деревообробного виробництва по четвертому розряду; з 03.10.1994 переведений юрисконсультом юридичної служби; з 29.11.1999 звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 35-36). 
Суд звертає увагу, що за змістом приписів Інструкції, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала такого порушення, та не може впливати на її особисті права.
Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає позивачу право на призначення пенсії по інвалідності, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17, від 21.02.2018 в справі № 687/975/17.
Верховний Суд займає усталену позицію про те, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані заповнювати трудові книжки, вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та передачу їх за строками в архівні установи (постанови від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17).
Суд звертає увагу на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Натомість згідно вимог пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або коли трудова книжка містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Суд звертає увагу, що вказана вище вкладка (вкладиш в термінології Інструкції) до трудової книжки, видана з відміткою: «взамін трудової книжки». Зміст цієї вкладки відповідає змісту бланку трудової книжки, затвердженому Інструкцією, а послідовність її записів свідчить про те, що вона фактично велася як трудова книжка працівника. Дані цієї вкладки до трудової книжки підтверджені додатково поданими позивачем довідками, виданими роботодавцями або їх правонаступниками, що вчинили відповідні записи в ній. Отже, заслуговують на увагу доводи позивача про те, що така вкладка була видана та заповнена першим роботодавцем ОСОБА_1 – Брошнівським лісокомбінатом через відсутність бланків трудової книжки на підприємстві. Тобто вказані обставини мали місце за відсутності вини позивача, який не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення обліку трудового стажу роботодавцем.
В разі сумніву в пенсійного органу щодо достовірності записів трудової книжки, в даному випадку оформленої як вкладка до трудової книжки, відповідач повинен був запропонувати позивачу надати додаткові докази або самостійно перевірити вказані обставини (надати довідку, чи первинні документи в підтвердження відповідних записів, тощо). Однак відповідач не вчинив вказаних дій.
До позовної заяви представник позивача долучив архівну довідку Брошнів-Осадської селищної ради від 18.09.2025 № 74/06.3-55, в якій підтверджено, що ОСОБА_1 працював на Брошнівському лісокомбінаті у відділі технічного контролю та юрисконсультом в управлінні з 09.11.1993 по 29.11.1999. Архівна довідка від 18.09.2025 № 74/06.3-55 містить відомості про розміри заробітної плати позивача з грудня 1994 року по грудень 1999 року. Підстава: книги наказів за 1993 та 1999; ф.Т2 (а.с. 151).
Суд звертає увагу на те, що ГУ ПФ України в Донецькій області не надавало оцінку архівній довідці від 18.09.2025 № 74/06.3-55, оскільки вона видана після звернення позивача із заявою від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугу років та прийняття рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
В цьому випадку суд ще раз, з огляду на конституційний принцип розподілу повноважень між гілками влади, звертає увагу на те, що суд не вправі перебирати на себе повноваження територіального органу Пенсійного Фонду України щодо оцінки доказів, які не були надані пенсійному органу та не були предметом його оцінки при прийнятті оспореного акту індивідуальної дії. Як наслідок, суд не вправі перебирати на себе повноваження органу виконавчої влади щодо призначення пенсії. Натомість суд, в разі визнання протиправним та скасування такого акта, визначає, за потреби, окрім скасування, додатковий ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені судом обставини спірних правовідносин. 
Встановлені судом такі обставини, дають підстави для висновку про встановлення додаткового способу відновлення порушеного права позивача у вигляді повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 25.08.2025. При такому повторному розгляду заяви пенсійний орган, в разі недостатності документів, повинен запропонувати позивача надати додаткові документи та встановити строк, передбачений Порядок 22-1 для їх подання, а позивач вправі надати додаткові документи, зокрема подані суду разом з позовною заявою. 

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача від 03.09.2025 за № 092850030174, оскільки таке рішення прийнято ГУ ПФ України в Донецькій області безпідставно та необґрунтовано. Отже, рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років належить скасувати як протиправне.

Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке прийняло рішення від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсію, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, та допустив помилку (незарахувавши періоди роботи до спеціального та страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років), який повинен вчинити дії зобов`язального характеру за наслідками повторного розгляду заяви від 25.08.2025, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до спеціального стажу за вислугу років, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" періодів роботи на посадах слідчих, прокурорів в Івано-Франківській обласній прокуратурі з 01.02.2001 по 25.08.2025 і половину періоду навчання з 01.09.1990 до 28.06.1993 в Чернігівському юридичному технікумі, та зарахування до загального страхового стажу період роботи у Брошнівському лісокомбінаті з 09.11.1993 по 29.11.1999
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підсумовуючи, суд вважає, що з метою ефективного захисту права позивача на призначення йому пенсії за вислугу років, та забезпечення реальної гарантії щодо дії верховенства права в спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Донецькій області належить задовольнити частково: визнати протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язати ГУ ПФ України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 25.08.2025, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 

Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 14.08.2025 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 76).
З огляду на часткове задоволення позову, ОСОБА_1 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (з розрахунку: 1211,20 грн./ 2).
Згідно позовної заяви представник позивача також просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник позивача на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: копію ордеру серії АТ № 1115451 на надання правничої допомоги адвокатом Гуьком О.Ю. від 20.08.2025 (а.с. 24); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001747 від 28.08.2020 (а.с. 23); копію платіжної інструкції від 06.10.2025 про переказ коштів Гуньку О.Ю. за договором № 20/08/25 в сумі 5025,13 грн. (а.с. 77); копію акту приймання наданих послуг від 06.10.2025 за договором № 20/08/25 від 20.08.2025 (а.с. 78). 
Суд проаналізував акту приймання наданих послуг від 06.10.2025 за договором № 20/08/25 від 20.08.2025, згідно якого надані такі послуги: складання процесуальних документів: позовної заяви – 2500,00 грн.; підготовка та подання адвокатського запиту – 500,00 грн.; подання адміністративного позову та юридичний супровід і представлення інтересів в суді першої інстанції – 2000,00 грн.
Суд вважає такий розмір витрат на правничу допомогу обгрунтованим.
З огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Донецькій області судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України - 
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.09.2025 за № 092850030174 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ – 13486010, площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) від 25.08.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру", із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відмовити в задоволенні решти позову.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ – 13486010, площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя  /підпис/  Боршовський Т.І.