Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

Справа № 279/6562/25
Провадження № 2/279/229/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 січня 2026 року           м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Пацко О.О., з секретарем судового засідання Селюк К.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/6562/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 30.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №2337622, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконала належним чином умов кредитного договору. 
08.02.2021 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", уклали Договір відступлення права вимоги №ККАУ-08022021. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Авентус Україна", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2337622 від 30.04.2020 року. 
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 16400,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками – 11400,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 16400,00 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвала про відкриття провадження у справі, надсилалася відповідачу на адресу його реєстрації, однак повернулася на адресу суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відтак, з урахуванням правової позиції висловленої у постанові Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.12.2023 року у справі №591/4832/22, суд вважає за можливе проводити розгляд справи.
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Таким чином, у визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.04.2020 року ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту №2337622, за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. (п.1.3 договору) зі строком кредитування 30 днів (п.1.4 договору), який складається зі: зниженої процентної ставки 0,01 % в день від суми кредитування, застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п.1.4 договору (без пролонгації), якщо в цей строку споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів , що слідують за датою закінчення такого строку; стандартної процентної ставки, яка становить 1,90 % в день від суми кредиту, та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.5.1-1.5.2 договору).
Відповідно до п.2.1 договору, кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 . Сума кредиту перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п.2.2 договору).
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт" (п.3.1 договору).
Відповідач підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором "М834199" від 30.04.2020 року, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Загальна вартість кредиту складає 5015,00 грн., що вбачається із Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту №2337622 від 30.04.2020 року - Графік платежів, який був також підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора відповідача "М834199".
Відповідач також ознайомилась з інформацією, яка міститься в Паспорті споживчого кредиту, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який також підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором "М834199".
Згідно листа ТОВ "ФК "Вей фор аей" №5727-ВП від 18.07.2025 року відповідно до договору на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017 року, укладеного між товариством та ТОВ «Авентус Україна», 12.10.2020 року було здійснено переказ коштів в сумі 5000,00 грн. на карту № НОМЕР_2 , номер транзакції 7141533. 
08.02.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021, за умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" прийняло належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №2333722 від 30.04.2020 року, де боржником є ОСОБА_1 .
Згідно копії витягу з реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16400,00 грн.
14.10.2025 року відповідачу було надіслано досудову вимогу на погашення кредитної заборгованості.
Усупереч умовам договору відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором.
Згідно з ч.1 та ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7, ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту.
Щодо стягнення відсотків слід зазначити наступне.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №2337622 від 30.04.2020 року, вбачається, що сума нарахованих відповідачу відсотків становить 11400,00 грн, позивач просить стягнути 11400,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що строк дії договору укладеного між сторонами становить 30 днів, тобто з 30.04.2020 року по 30.05.2020 року (пункт 1.4 договору).
Пунктом 1.5.1 договору передбачено: знижену процентну ставку 0,01% в день від суми кредитування, яка застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п.1.4 договору, якщо в цей строку споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; та стандартну процентну ставку, яка становить 1,90 % в день від суми кредиту, та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п. п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.5.1-1.5.2 договору).
Крім того згідно п. 3.1 договору, сторони погодили, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що з 30.04.2020 року по 30.052020 року розмір відсотків за користування кредитом становить 15,00 грн. (5000,00 грн. х 0,01% х 30 днів) в межах строку кредитування.
Доказів досягнення домовленості сторін про продовження строк дії договору, матеріали справи не містять.
Виходячи з викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в сумі 15,00 грн. Проценти нараховані після 30.05.2020 року стягненню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Такі висновки були зроблені неодноразово Верховним судом у постановах від 03.10.2019 р. (справа №922/445/19), від 09.06.2020 р. (справа №5020-961/2012) та від 02.09.2020 р. (справа №329/766/18).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, Акту №126 наданих послуг від 08.10.2025 року, згідно якого сума витрат на професійну правничу допомогу становить 8000,00 грн., детальний опис наданих послуг від 08.10.2025 року.
Враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2500 грн.
Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 740,77 грн.
Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 263-265, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №2337622 від 30.04.2020 року в розмірі 5015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал 740 (сімсот сорок) гривень 77 копійок судового збору та 2500 (дві тисячі п`ятсот ) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", адреса: 79018 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.О. Пацко