1	Справа № 335/394/26  2-а/335/24/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м.Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Дужак Марії Василівни до поліцейського відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Дробного Іллі Михайловича, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника Дужак Марії Василівни звернувся до суду з позовом до поліцейського відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Дробного Іллі Михайловича, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою серії ЕНА №6449795 від 02.01.2026, що складена поліцейським відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дробним І. М. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст.126 КУпАП за те, що 02.01.2026 об 15:00:00 в м. Запоріжжі, вул. Гоголя, 6, водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування від 30.07.2025 Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя на 5 років, чим порушив п.2.1 ПДР (керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом)..
Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю, з огляду на наступне. ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 2017 року. На теперішній час проходить військову службу у 128 окремій важкій механізованій бригаді «Дике поле» 17 армійського корпусу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка станом на січень 2026 року виконує бойові (спеціальні) завдання із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та до смуги відповідальності якої входить, зокрема, Кушугумська ОТГ.
Постанова містить суперечливі обставини справи щодо місця вчинення правопорушення та місця розгляду справи. Зокрема, згідно п. 2 Постанови місцем розгляду справи є: АДРЕСА_1 . При цьому у п.5 Постанови у якості місця скоєння правопорушення зазначено АДРЕСА_1 . Також слід звернути увагу, що такої вулиці як Гоголя в селищі Кушугум станом на 02.01.2026 не існує.Слід зазначити, що в м. Запоріжжі ОСОБА_1 не перебував, оскільки перебував 02.01.2026 об 15:00 в селищі Кушугум, а саме в місці виконання завдань в зоні відповідальності бригади.02 січня 2026 року згідно з наказом голови Запорізької ОВА №1 оголошено обов`язкову евакуацію дітей з батьками або опікунами з чотирьох населених пунктів: селища Кушугум; села Бойкове Тернуватської громади; села Любицьке Тернуватської громади; села Барвінівка Тернуватської громади. Також Кушугумську ОТГ внесено до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376. 02.01.2026 ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі за наказом старшого начальника, в рамках виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснював переміщення на транспортному засобі в межах Кушугумської ОТГ. Залучення до керування транспортним засобом було безпосередньо пов`язано із забезпеченням оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також з обмеженою кількістю особового складу. Даний факт може бути підтверджено поясненнями свідків: головним сержантом взводу протитанкових ракетних комплексів стрілецького батальйону ОСОБА_2 (який також прибув на місце зупинки автотранспортного засобу) та ОСОБА_3 , який на даний час перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Таким чином, керування ТЗ було вимушеним кроком для виконання завдання в умовах обмеженого часу, людського ресурсу та відбувалося безпосередньо в районі ведення бойових дій.
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода
Ухвалою суду від 15.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідачу був встановлений п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ГУНП в Запорізькій області надав відзив на позовну заяву, зазначивши наступне.
Оскаржувана постанова серії ЕНА № 6449795 від 02.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським СРПП ВП №6 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області зважаючи на те, що Позивач 02.01.2026 о 15:00 год. 00 хв., у селищі Кушугум Запорізького району Запорізької області, керуючи транспортним засобом – SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 , керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування: постанова Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2025, справа №335/5652/25, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та порушив п.2.1 підпункту а) Розділу 2 “Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів” Правил дорожнього руху України – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування. З огляду на вищевикладене, ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КупАП. ГУНП вважає необґрунтованими та безпідставними доводи Позивача щодо невідповідності дій поліцейського, який склав постанову, вимогам КУпАП. Щодо недоведеності твердження Позивача про відсутність доказів порушення Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення ГУНП звертає увагу суду на те, що доказом вини Позивача в порушенні ПДР України — керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 як особою, що позбавлена права керування, а саме: за керування у стані алкогольного сп`яніння (дане адміністративні правопорушення за ч.3ст.130,ч.5ст.126 КУпАП КУпАП скоєне Позивачем 04.06.2025 про що свідчить картка адміністративного правопорушення з бази ІПНП Національної поліції України системи «Адмінпрактика» від 02.01.2026 о 15.00 год 00 хв. (підстава – перевірка особи водія) у якій зафіксовані вчинені Позивачем вищевказані адміністративні правопорушення. Окрім картки про адміністративне правопорушення є рапорт поліцейського ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції Дробного І.М., а саме: рапорт від 02.01.2026 (дата скоєння адміністративного правопорушення Позивачем) з якого вбачається, що 02.01.2026 о 15:00.год. 00 хв. у селищі Кушугум, Запорізького району по вул. Гоголя (перейменовано на Покровську), 6 перебуваючи на патрулюванні поліцейським нарядом «Зеніт 116» було зупинено транспортний засіб SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 , темно-синього кольору з метою перевірки документів, що посвідчують особу водія - Позивача. Під час перевірки документів, а саме: паспорту громадянина ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) згідно бази даних ІПН НПУ системи Адмінпрактика було виявлено, що останній керує вищезазначеним транспортним засобом будучи позбавленим права керування на 5 років на підставі постанови Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2025, справа №335/5652/25.
Поліцейським ВП №6 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Дробним І.М. у складі наряду поліції на підставі вищевикладеного було винесено постанову про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 126 КУпАП, за вчинене позивачем адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 . Копію картки адміністративного правопорушення та рапорту буде долучено разом з відзивом для дослідження судом. Щодо посилань позивача про нібито неіснуючу вулицю Гоголя у смт. Кушугум. Дійсно згідно відомостей з сайту Кушугумської територіальної громади в березні 2024 року відбулось перейменування назви вулиці з Гоголя на Покровську, але при цьому після перейменування вулиця існує, як і раніше. Вулицю Гоголя в смт. Кушугумі перейменовано на Покровську відповідно до Розпорядження Кушугумської селищної ради №45 від 04.03.2024 року, в рамках процесу декомунізації та виконання законів про заборону російської імперської політики, а рішення набуло чинності з дня оприлюднення, що сталося 11 квітня 2024 року. Але нерідкі випадки, коли в базі даних ІПНП Національної поліції України назва вулиці не дивлячись на перейменування залишається зі старою назвою (до перейменування). Щодо посилань позивача про помилкове внесення запису поліцейським до пункту 2 «Місце розгляду справи» у оскаржуваній постанові, зазначивши м. Запоріжжя замість смт. Кушугум, пояснюємо наступне. З рапорту поліцейського Дробного І.М. від 02.01.2026 вбачається, що під час винесення оскаржуваної електронної постанови за допомогою службового планшету через діючі засоби РЕБ на території Кушугумської ОТГ у планшеті відбувся технічний збій та помилково було вказано м. Запоріжжя замість селище Кушугум у п. 6, хоча у п.2 постанови (місце розгляду справи) зазначено саме селище Кушугум. (копія рапорту додається). Посилання представника позивача про те, що позивач взагалі не знаходився на місці вчинення адміністративного правопорушення, а був на виконанні бойового завдання незрозумілі та протирічні. По-перше, позивач особисто був присутній під час перевірки документів, що підтверджують його особу, надавши свій паспорт, по-друге саме ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом, що підтверджується відео фіксацією від моменту зупинення транспортного засобу, розгляду адміністративної справи відносно правопорушника до роз`яснень прав та вручення копії постанови останньому (підтверджено відео фіксацією). Окрім цього оскільки позивач є діючим військовослужбовцем на місце вчинення адміністративного правопорушення прибув також його безпосередній командир, оскільки поліцейськими було з`ясовано, що позивач знаходиться в розшуку, як той, що самовільно залишив військову частину. Акцентуємо увагу суду, що позивач не заперечував щодо наявних відносно нього адміністративних правопорушень, підтвердивши, що в курсі про рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортним засобом. Щодо недоведеності твердження Позивача про відсутність доказів порушення Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення ГУНП звертає увагу суду на те, що доказом вини Позивача в порушенні ПДР України — керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом засіб SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 , позбавленим права керування судом (Постанова Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2025 є відеозапис, здійснений поліцейським ВП №6 СРПП Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Дробним Іллею Михайловичем на службову бодікамеру «БК 8 та 18» на яку й зроблено відеозапис № DSJ VP_60029__000029 від 02.01.2026 (час запису 14:58:41), на якому зафіксовано вчинене Позивачем адміністративне правопорушення, а саме: що передбачене ч.4 ст. 126 КупАП. На відеозаписі чітко вбачається момент керування автомобілем, за кермом транспортного засобу знаходиться саме ОСОБА_1 , що також підтверджується його паспортними даними під час перевірки поліцейськими його особи. Факт керування позивачем встановлено як під час під час зупинки поліцейськими транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, знаходячись на водійському сидінні.
22.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому з твердженнями відповідача позивач не погоджується і просить позов задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, відповідно до Конституції України і Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини? ? частини перша, друга і четверта статті 126.)
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Матеріалами позову встановлено, що постановою серії ЕНА №6449795 від 02.01.2026, що складена поліцейським відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Дробним І. М. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст.126 КУпАП за те, що 02.01.2026 об 15:00:00 в м. Запоріжжі, вул. Гоголя, 6, водій керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 , будучи позбавленим права керування від 30.07.2025 Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя на 5 років, чим порушив п.2.1 ПДР (керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортним засобом).
Згідно з нормами статті 14 Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з статтею 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За приписами статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно із статтею 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
За пунктом 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР).
Згідно до п. 2.1.а водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення , виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 30.07.2025 року постановою судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя у справі № 335/5652/25 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень,передбачених ч.3ст.130,ч.5ст.126КУпАП,та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,тобто 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років. https://reyestr.court.gov.ua/Review/129229926 
Вказана постанова набрала законної сили 11.08.2025 року. 
Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій наданий запис події 02.01.2026 року. Із зазначеного запису, випливає, що 02.01.2026 зафіксовано як у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області рухається автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 , зупиняється на вимогу поліцейських, водієм автомобіля є ОСОБА_1 , який надає поліцейським пояснення з приводу обставин зупинки, повідомляє, що відносно нього було складено постанову за ст. 130, 126 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, штраф 51000 грн. він сплатив, не заперечував, що він позбавлений права керування.
Вказані обставини ОСОБА_1 , зокрема факт керування автомобілем, обізнаність із позбавленням його права керування транспортними засобами не заперечує.
Відповідачем належним чином спростовані доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 статті 126 КУпАП, а саме: відеозапис з підтвердженням факту вчинення правопорушення.
Відеозапис проведено посадової особою відповідача у відповідності до положень ст..40 Закону України «Про Національну поліцію», за якими поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про наявність належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, проведення розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, права особи, що притягується до адміністративної відповідальності не порушені.
Поліцейський при винесені оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.
Посилання позивача зазначені в позові не може бути прийняті судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце. 
Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення поліцейського диск з відеофіксацією, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього поліцейського при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_1 допустив порушення ПДР, за що поліцейський притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. 
Технічна помилка у протоколі про адміністративного правопорушення за практикою Верховного Суду(ВС/КАС № 459/1801/17 від 24.12.2019) може бути визнана опискою при підтвердженні факту протиправного діяння відеоматеріалом, відсутність якого б виключала склад адміністративного правопорушення, і за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.
З рапорту поліцейського Дробного І.М. від 02.01.2026 вбачається, що під час винесення оскаржуваної електронної постанови за допомогою службового планшету через діючі засоби РЕБ на території Кушугумської ОТГ у планшеті відбувся технічний збій та помилково було вказано м. Запоріжжя замість селище Кушугум у п. 6, хоча у п.2 постанови (місце розгляду справи) зазначено саме селище Кушугум. 
В свою чергу самим позивачем не заперечується той факт, що подія правопорушення відбулася саме у с.Кушугум Запорізького району, що підтверджено, в тому числі, і відеозаписами.
Щодо посилань позивача про нібито неіснуючу вулицю Гоголя у смт Кушугум. Дійсно згідно відомостей з сайту Кушугумської територіальної громади в березні 2024 року відбулось перейменування назви вулиці з Гоголя на Покровську, але при цьому після перейменування вулиця існує, як і раніше. Вулицю Гоголя в Кушугумі перейменовано на Покровську відповідно до Розпорядження Кушугумської селищної ради №45 від 04.03.2024 року, в рамках процесу декомунізації, а рішення набуло чинності з дня оприлюднення, що сталося 11 квітня 2024 року, проте ці обставини не виключають збереження у базі даних ІПНП Національної поліції України старої назви вулиці до перейменування і не виключають обставин події і складу правопорушення на вул. Покровській (Гоголя) у с. Кушугум Запорізького району Запорізької області. 
Отже, з наданих суду доказів встановлено, що обставини мали місце у с.Кушугум Запорізького району, по вул. Покровська (Гоголя), 6, а не у м.Запоріжжі по вул. Гоголя, 6, а тому суд визнає опискою зазначення у постанові місця вчинення м.Запоріжжя, замість вірного АДРЕСА_1 . 
Надаючи оцінку доводам позивача щодо того, що керував транспортним засобом в рамках виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснював переміщення на транспортному засобі в межах Кушугумської ОТГ за наказом командира, суд встановив таке.
Позивач зазначив, що рухався саме в службових справах, був змушений керувати транспортним засобом, як особа, що позбавлена права керування транспортними засобами, а вказані дії позивача були начебто службовою необхідністю у зв`язку із виконанням службового обов`язку по наказу командира.
Однак, наведені представником позивача аргументи в позовній заяві не є абсолютними обставинами для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та такі доводи є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
На наданому суду відеозаписі подій видно, що позивач був у цивільному одязі, а не у військовій формі, їхав на цивільному авто. Він не казав поліцейським про виконання ними бойового завдання та перебування у стані крайньої необхідності, не надавав поліцейським ніяких документів, які могли б свідчити про виконання бойового завдання та наявність обставин, що свідчать про перебування водія у стані крайньої необхідності. Не було надано також документів, які б підтверджували, що транспортний засіб, на якому він їхав, використовується для службових цілей та закріплений за військовою частиною як службовий.
З наявних у справі відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, повідомляє, що у нього є ст.130 та він позбавлений права керування транспортним, «...пару разів попадав», не повідомляв працівників поліції, що він діє у стані крайньої необхідності, повідомляв, що поїхав по справах і його буде чекати начальник штабу і він виконує наказ командира. 
Ст. 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. 
Як зазначалося вище, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №686/5225/17.
Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У матеріалах справи відсутні належні докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що керування ОСОБА_1 автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, є виправданим та терміновим у цьому конкретному випадку, зважаючи на значну небезпеку та загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Суд не встановив жодних обставин, які б загрожували безпеці ОСОБА_1 чи іншим особам, учасникам дорожнього руху, та які б змусили його усвідомлено порушити Правила дорожнього руху і керувати транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій поліцейського та, відповідно, відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 644975 від 02.01.2026, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 
За таких обставин, суд вважає, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченими ч.4 ст.126 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
З`ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх здобутими по справі доказами, суд вважає, що дії посадових осіб відповідача по винесенню спірної постанови були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено законом, а відтак не знаходить підстав для висновку про незаконність постанови та її скасування, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3, 132, 241-246, 268-271, 286КАС, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в особі представника Дужак Марії Василівни до поліцейського відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції Дробного Іллі Михайловича, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити у повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через протягом десяти днів з дня проголошення.
На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.
Повне рішення складено 26.01.2026 року. 
Суддя: Ю.В. Апаллонова