Справа №351/1328/25 
Номер провадження №2/351/123/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді   Мартинюка В.І.,
з участю секретаря судового засідання Григоращук В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про  розірвання шлюбу.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління, актовий запис № 961. Від спільного проживання у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нар. Тривалий час у стосунках між подружжям виникають істотні непорозуміння щодо ведення спільного побуту, формування сімейного бюджету та виховання дитини. Подружні відносини фактично припинилися. Кожен із подружжя веде окреме життя, має власні потреби та інтереси, які не пов`язані між собою. Позивачка у такому шлюбі перебувати не бажає, час на примирення просила не надавати, оскільки спроби примиритися з відповідачем виявилися невдалими. Тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, просили заходи щодо примирення подружжя не застосовувати.
Відповідач у судове засідання не з`явився. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просив справу у спрощеному провадженні не розглядати, добровільної згоди на розірвання шлюбу не дає, у судових засіданнях братиме участь особисто. 
У поданій представником позивача адвокатом Івановичем А.М. відповіді на відзив, представник зазначає, що оскільки справа про розірвання шлюбу є малозначною, а у своєму відзиві відповідач не довів складності справи, необхідності дослідження значного обсягу доказів, проведенні експертиз, допиту свідків тощо, вважає, що підстав для зміни правил розгляду даної справи немає. Щодо незгоди відповідача на розірвання шлюбу, у відповіді на відзив адвокат зазначив, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою вимагати розірвання шлюбу. Тому просив задовольнити позовні вимоги позивачки та розірвати шлюб.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про надання строку для примирення суд не вбачає обгрунтованих підстав для задоволення такого клопотання з таких підстав.
Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.
Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.
Судом врахована позиція позивача, яка висловлена його представником у поданих до суду заявах, відповідно до яких позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення.
Суд також враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Важливим також є той факт, що позов про розірвання шлюбу подано позивачем ще 29.08.2025, однак протягом такого значного проміжку часу подружжя так і не примирилось.
Враховуючи викладене та з огляду на відсутність з боку позивача волевиявлення щодо встановлення строку на примирення з чоловіком, суд вважає, що задоволення клопотання відповідача буде суперечити ст. 24, 56 СК України, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).
Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо розірвання шлюбу. 
Судом встановлено, що 20 червня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління, про що складено відповідний актовий запис № 961, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 (а.с. 6).
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що дочка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).
Сторони мають різні характери та погляди на життя, різні інтереси, спільного господарства не ведуть. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління, актовий запис № 961, розірвати.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повний текст судового рішення складено 09 січня 2026 року.

Суддя          Василь МАРТИНЮК