печерський районний суд міста києва
Справа № 757/46097/25-ц 
пр. 2-о-405/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді:    Соколова О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Колесник А.Є.,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи ОСОБА_1 , -
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року представник Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області Романюк Д.М., звернулась до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та просить зобов`язати  Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» надати до Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію в паперовому або електронному вигляді про обсяг та рух коштів по рахунку ПП ФО ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 (дата відкриття 22.11.2023), за період з 22.11.2023 по 30.09.2024, в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ.
У обґрунтування заяви вказано, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 30.09.2024р. отримано інформацію від Державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами), п. 2 ч. 1 ст. 13, п. 923 розділу VIІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI (зі змінами) на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.01.2025р. № 180-п та направлень від 30.01.2025р. № 256, № 259 виданих ГУ ДПС у Запорізькій області, з 30.01.2025р. повинна була розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка ППФО ОСОБА_1 .
Фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області з 30.01.2025 по 05.02.2025 здійснено виходи за податковою адресою платника: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою знаходився багатоквартирний 5-ти поверховий будинок. На дзвінок у двері квартири, яка розташована на 4-му поверсі будинку, ніхто не вийшов. В результаті чого було складено акти про відсутність платника податків - фізичної особи за податковою адресою №242/08-01-24-08/369970012, №263/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , №271/08-01-24- 08/369970012, №301/08-01-24-08/ НОМЕР_2 , №313/08-01-24-08/ НОМЕР_2 .
У зв`язку з неможливістю розпочати документальну позапланову перевірку ППФО ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 31.10.2023 по 30.09.2024 з метою своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виникла необхідність у направленні заяви до суду для отримання рішення про надання банківськими установами інформації про обсяг та обіг коштів з зазначенням контрагентів по нижченаведеним розрахунковим рахунком за період з дати відкриття рахунку по дату проведення державної реєстрації припинення ПП ФО ОСОБА_1 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2025 року у справі відкрито провадження. 
02.12.2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву.
У судове засідання представник заявника не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
У судове засідання представник заінтересованої особи АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на заяву не надав.
У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, разом з тим, від представника ОСОБА_1 , адвоката Кругового Д.С. надійшла заява, в якій останній просив здійснювати розгляд без їх участі та відмовити у задоволенні заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою.
За наведених обставин, суд приходить висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів.
Як убачається із матеріалів справи, 30 вересня 2024 року платник податків - фізична особа ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність. 
17 вересня 2025 року Романюк Д.М. представник Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області подала заяву, в якій просила про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю та зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (ЄДРПОУ 14360570, МФО 313399, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д) надати до Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію в паперовому або електронному вигляді про обсяг та рух коштів по рахунку ПП ФО ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 (дата відкриття 22.11.2023), за період з 22.11.2023 по 30.09.2024, в розрізі контрагентів з наданням дати проведення операцій, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ. 
Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного кодексу України, статтями 60, 61, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». 
Відповідно до статті 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка операцій за рахунком і відомостей про клієнта. 
Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. 
Встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації, і саме на суд як орган державної влади покладено обов`язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації. 
Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2025 року ГУ ДПС у Запорізькій області видало наказ №180-п про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 . 
Відповідно до п.4 ст. 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
Дана позиція підкріплюється також Постановою Верховного Суду від 01.09.2025 №757/26574/23-ц.
Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з абзацом 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Згідно імперативних приписів ст.ст. 8, 19 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначеним конституційним нормам прямої дії кореспондують положення ст.21 ПК України, які визначають обов`язки посадових і службових осіб контролюючих органів, серед яких обов`язки дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом України та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. 
Наведені законодавчі норми імперативної дії означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України. 
Встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо порядку призначення, проведення перевірок платників податків та оформлення їх результатів є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в процесі адміністрування податків і зборів. 
При цьому, приписи Податкового кодексу України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами. 
Натомість, заявник не надав суду докази вручення ПП-ФО ОСОБА_1 копії наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.01.2025 № 180-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. 
Так, заявником документально не підтверджено того, що ним здійснено всі заходи/ процедури досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю та не додано до заяви документального підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, що суперечить ст. 81 ЦПК України. 
Відсутність у матеріалах справи доказів підтвердження надсилання копії наказу поштою або вручення особисто платнику податків, відсутність інформації про порушення платником податків фізичною особою ОСОБА_1 податкового законодавства, (тобто, які саме права та інтереси порушені та в чому саме полягає порушення, з посиланням на норми права), а також відсутність у справі підтвердження того, що Заявником здійснено всі заходи/процедури досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю, унеможливлює дійти висновку про наявність або відсутність обставин, за яких вимагається розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю. 
У пункті 11 частини другої статті 293 ЦПК передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. 
Порядок розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, врегульований у Главі 12 ЦПК. 
У пунктах 4 та 5 частини першої статті 348 ЦПК передбачено, що у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. 
Згідно з частиною другою статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви. 
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). 
Наведене в сукупності свідчить, що у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви.
Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів. 
Схожий за змістом висновок Верховний Суд зробив у постановах від 08.06.2022 у справі № 686/17998/21, від 18.02.2020 у справі № 761/4673/19, від 27.06.2022 року у справі № 686/17906/21, від 21.07.2022 у справі № 686/17914/21, від 21.04.2022 у справі № 761/8629/19. 
При цьому, варто враховувати положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. 
Заявником не доведено належними та допустимими доказами, що розкриття банківської таємниці, відповідатиме таким критеріям, як законність втручання, наявність легітимної мети та пропорційність втручання. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника ГУ ДПС у Запорізькій області не містить належного обґрунтування необхідності розкриття інформації, що становить банківську таємницю, не підтверджена належними та допустимими доказами, а також подана з порушенням вимог статей 81, 348 ЦПК України. 
Крім того, заявником не доведено дотримання вимог статей 78 та 42 ПК України, зокрема, відсутні будь-які докази вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
Відсутність у матеріалах справи доказів повідомлення платника, визначення меж розкриття запитуваної інформації, її мети та зв`язку із предметом перевірки свідчить про безпідставність такого звернення. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із заявою, заявник не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також не обґрунтував обсягів (меж розкриття) запитуваної інформації, і не надав документів, які підтверджують обставини на які посилається заявник, а відтак заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 60-62 Закону України «Про банки та банківську таємницю», ст. 1076 ЦК України, ст.ст. 76-77,81, 348, 350, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя           О.М.Соколов