Справа № 526/20/26
Провадження № 1-кп/526/149/2026

В И Р О К
іменем України

27 січня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025170560000620 за обвинуваченням 
  	  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк та жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді будівельника в ТОВ «Гран Буд Сервіс», громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, 	

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

встановив:
У період з 11.06.2025 по 18.10.2025 ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, свідомо ігноруючи авторитет органів судової влади, що здійснюють правосуддя, усвідомлено не вжив будь-яких заходів до виконання призначеного йому адміністративного стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення.
11.06.2025 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (судова справа 526/1379/25), Гадяцьким районним судом Полтавської області винесено постанову, за якою ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, внаслідок чого на останнього були накладені стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Однак ОСОБА_5 , будучи присутнім в даному судовому засіданні, будучи ознайомленим із даною постановою суду та отримавши її після судового засідання, яке відбулося 11.06.2025, зазначені зобов`язання суду за наявності для цього можливості умисно не виконав, тим самим проігнорувавши їх.
Підриваючи авторитет органів правосуддя України, всупереч вимог ст.129-1 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили та продовжив керувати транспортним засобом.
Так, 18.10.2025 року о 10 годині 14 хвилин в місті Гадячі Миргородського району Полтавської області по вулиці Героїв Чорнобиля, 2, ОСОБА_5 керував транспортним засобом (легковим автомобілем) марки «ВАЗ-21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування всіма транспортними засобам за постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.06.2025 (справа № 526/1379/25), де його протиправні дії виявили та припинили працівники поліції, які склали відносно ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 486696 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
03.12.2025 за наслідками розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (судова справа 526/3466/25), Гадяцьким районним судом Полтавської області винесено постанову, за якою ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, внаслідок чого на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Своїми діями, що виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
29 грудня 2025 року між прокурором Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.382 КК України та погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України визнав повністю.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України кваліфікує його дії як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 і переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди за ч.1 ст.382 КК України, угода не порушує законні права, свободи та інтереси сторін, що дає суду підстави для її затвердження.
Згідно ч. 1 ст.475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Керуючись ст.373, 374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд – 

ухвалив:

Угоду про визнання винуватостівід 29 грудня 2025 року в кримінальному провадженні №12025170560000620, укладену між прокурором Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1