Справа № 420/18673/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 за результатом якого позивач просить:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 01 квітня 2022 по 31 грудня 2022 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 01 січня 2023 по 12 січня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 01січня 2023 року по 12 січня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 , діяльність якої припинена і правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 , щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 13 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року
зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 13 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження ОСОБА_2 військової служби у військових частинах НОМЕР_2 і НОМЕР_4 з 01 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року їй нараховувалась і виплачувалась грошове забезпечення без урахування щорічних змін прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позову зазначивши, що з дня формування і по 31.07.2022 року Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1 . З фінансового забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 Військову частину НОМЕР_2 було знято з 01.08.2022 року, що підтверджується листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.07.2022 №248/3356. Отже, належним відповідачем за позовними вимогами за період з 09.03.2022 по 31.07.2022 має бути ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). З 01.08.2022 року Військова частина НОМЕР_4 перебувала на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 , при цьому, нарахування грошового забезпечення позивачу здійснювалося Військовою частиною НОМЕР_4 , а виплату нарахованих коштів здійснювала Військова частина НОМЕР_2 . На виконання Директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 24.11.2024 №Д-321/109/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2024 році" та наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 26.11.2024 №271/ дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у ВМС ЗСУ у 2024 році" Військову частину НОМЕР_7 переформовано у Військову частину НОМЕР_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_3 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_4 » і відповідний код ЄДРПОУ з 20.02.2025 анульовано. Вищевказаними рішеннями органів військового управління правонаступника Військової частини НОМЕР_4 не визначено. Відповідач вважає, що позивач звернулась до суду 11.06.2025 року з пропуском встановленого процесуальним законом строку, що повинно мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог за період з 19.07.2022 року по 19.05.2023 року. з 01 серпня 2022 року по 19.05.2023 року нарахування та виплату грошового забезпечення здійснено відповідно до розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, доведеного головним розпорядником коштів - Міністерством оборони України у відповідності до положень Постанови №704 (у відповідних редакціях), офіційний текст яких, був викладений на сайті Верховної Ради України і жодних змін не містив. Оскільки грошове забезпечення позивачу виплачувалося в повному обсязі відповідно до розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, доведеного головним розпорядником коштів - Міністерством оборони України, що відповідає вимогам бюджетного законодавства України, позовні вимоги є необґрунтованими. Враховуючи викладене, відповідач вважає що Військова частина НОМЕР_8 та Військова частина НОМЕР_2 у спірних правовідносинах діяли правомірно, а тому підстави для визнання таких дій протиправними, і, відповідно покладення на Військову частину НОМЕР_2 зобов`язань, про які просить позивач – відсутні. 
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази, судом встановлено наступні факти та обставини: ОСОБА_3 проходила військову службу з 01.04.2022 року по 12.01.2023 року у Військовій частині НОМЕР_2 , а 13.01.2023 року по 21.09.2023 року - у Військовій частині НОМЕР_4 , яка підпорядковувалася Військовій частині НОМЕР_2 , що не заперечується відповідачем.
Позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив в разі неправильного нарахування і виплати солдату ОСОБА_2 з 01 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення здійснити відповідне донарахування і виплату їй грошового забезпечення (з урахуванням щорічної зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022 і 2023 роках), з урахуванням раніше проведених виплат. 
Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин та відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
У розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України відповідач є суб`єктом владних повноважень.
Тому на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється дія ч.2 ст.19 Конституції України, де указано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється і дія ч.2 ст.2 КАС України, згідно з якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII) порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 40 Закону № 2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, ;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.
Зокрема, ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ст.9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За правилом ч.4 ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
З 01.01.2008 розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені постановою КМУ від 07.11.2007 р. № 1294.
30.08.2017 року з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців КМУ було прийнято постанову № 704 (далі за текстом постанова КМУ 704).
Згідно з п.10 постанови КМУ 704 згадане нормативне рішення набирало чинності з 01.01.2018 р.
Пунктом 4 постанови КМУ було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, Урядом України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Постановою КМУ від 27.12.2017 №1052 до п.10 Постанови КМУ 704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018 на 01.01.2019.
Таким чином, станом на 01.01.2018 р. постанова КМУ 704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294.
Постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 до п. 10 Постанови КМУ 704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018.
При цьому, п.4 Постанови КМУ 704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 01.03.2018 Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Пункт 4 Постанови КМУ 704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 діяв до моменту скасування п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 у межах справи №826/6453/18 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020), тобто до 29.01.2020.
З 29.01.2020 була відновлена юридична дія п.4 Постанови КМУ 704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, з 29.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Проте, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі № 240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 200/3757/20-а.
Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. № 1774-VІІІ та п.4 постанови КМУ № 704 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018р. № 103 перевагу належить віддати положенням закону як правовому акту вищої юридичної сили.
Водночас, з 29.01.2020 була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.
Звідси випливає, що 29.01.2020 настала подія підвищення розміру винагороди за службу діючого військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
З 01.10.2020 набула чинності постанова КМУ від 28.10.2020 № 1038, котра також внесла зміни до порядку обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 р. № 2246-VIII Про Державний бюджет України на 2018 рік визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.
Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 2102,00 грн.
Статтею 7 Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік передбачено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 2270,00 грн.
Статтею 7 Закон України від 21.12.2021 № 1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік передбачено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 2481,00 грн.
Статтею 7 Закон України від 03.11.2022 № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік передбачено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 2684, 00 грн.
Статтею 7 Закон України від 09.11.2023 № 3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік передбачено, що станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 3028, 00 грн.
Статтею 7 Закон України від 19.11.2024 № 4059-IX Про Державний бюджет України на 2025 рік передбачено, що станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 3028, 00 грн.
З викладеного випливає, що доводи позивача щодо протиправності обчислення його грошового забезпечення в період з 01 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року без використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік та станом на 01.01.2023 за Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік є обґрунтованими. Тому слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 01 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року, обчислене виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня відповідного року.
Окрім цього додаткові види грошового забезпечення , також мають бути розраховані з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 р. та 01.01.2023 р., оскільки їх розмір залежав від розміру грошового забезпечення.
Окрім того, як зазначив відповідач позивач проходила військову службу з 01.04.2022 року по 12.01.2023 року у Військовій частині НОМЕР_2 , а 13.01.2023 року по 21.09.2023 року - у Військовій частині НОМЕР_4 , яка підпорядковувалася Військовій частині НОМЕР_2 . З дня формування і по 31.07.2022 року Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 , то саме на підставі документів, поданих військовою частиною НОМЕР_2 у ІНФОРМАЦІЯ_3 можуть виникнути обставини виплати позивачу перерахованого грошового забезпечення.
Без належним чином оформлених військовою частиною НОМЕР_2 розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у ІНФОРМАЦІЯ_3 не виникає і не може виникнути обов`язку виплати грошового забезпечення.
Строк для звернення з цим позовом до адміністративного суду не пропущений з урахуванням Постанови Верховного Суду від 21.03.2025 р. по справі №460/21394/23.
Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Від сплати судового збору позивач звільнений, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 01 квітня 2022 по 31 грудня 2022 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 01 січня 2023 по 12 січня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 01січня 2023 року по 12 січня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 , діяльність якої припинена і правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 , щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, з 13 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 13 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя Д.К. Василяка