Справа № 199/14555/25
(2/199/1355/26) 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

15 січня 2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі 
 
головуючого судді Богун О.О., 
 
при секретареві Дубовик А.П.,
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 21.12.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №62242128, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі, визначеного у договорі.
02 жовтня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №02-10/25 про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №62242128 від 02.10.2025 року.
В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 17 550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень) 00 копійок, яка складається з: 4 500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 12 870 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень) 00 копійок – заборгованість за відсотками; 180 (сто вісімдесят гривень) 00 копійок – заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги.
Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
15 січня 2026 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 21.12.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №62242128, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти в розмірі, визначеного у договорі.
02 жовтня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №02-10/25 про відступлення права вимоги відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №62242128 від 02.10.2025 року.
В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 17 550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень) 00 копійок, яка складається з: 4 500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 12 870 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень) 00 копійок – заборгованість за відсотками; 180 (сто вісімдесят гривень) 00 копійок – заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до положення ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст.765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.
За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2422,40 гривні. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №62242128 від 21.12.2024 року в розмірі 17 550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень) 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя О.О.Богун