ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/29534/25
Провадження № 33/820/118/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. 
за участю секретаря судового засідання Романової А.В.
захисника Киричука С.В. 

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, та
ВСТАНОВИЛА:

 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 02.10.2025 о 18:14 по вул. Глушенкова, 1/1 у м. Хмельницькому, повторно протягом року керувала автомобілем «СітроенДжампі», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та всупереч вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.
Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що оскаржувану постанову вважає незаконною, так як вона винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не надав відповідної оцінки доказам у справі та не встановив фактичні обставини справи.
Суд зробив невірний висновок про наявність законних підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки вона не порушувала правил дорожнього руху, не вчиняла ДТП, небула очевидцем ДТП, очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність т/з не було. Поліцейський при зустрічі не вказав, що вона порушувала правила дорожнього руху, про будь яку інформацію, що авто причетне до ДТП не повідомляв, про втечу з місця ДТП інформації теж не надходило, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 із зазначених вище підстав в матеріалах справинемає.
Законні причини зупинки ОСОБА_1 не було повідомлено, будь які протоколи щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху перед зупинкою поліцейським не складено, постанови у справі про адміністративне правопорушення не винесено. Будь яких повідомлень на екстрений номер 102, щодо участі авто під керуванням ОСОБА_1 в ДТП, чи зникнення з місця ДТП матеріали справи не містять.
Тому суд має застосувати до правовідносин, що виникли положення доктрини «плодів отруєного дерева», відповідно до широкого розуміння якої, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а
опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних
недопустимими.
Оскільки зупинка поліцейськими відбулася без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення, складений поліцейським за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.
При розгляді справи судом не вчинено дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин, зокрема матеріали справи містять як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП повторно протягом року - постанову Хмельницького міськрайонного суду від 28.04.2025 року, яка не містить даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не має відмітки про набрання постановою законної сили. Тому зробити висновок, що ОСОБА_1 повторно протягом року керувала т/з з ознаками алкогольного сп?яніння і відмовилася від проходження огляду в медичному закладі і на місці зупинки неможливо, оскільки відсутні докази про те що вона раніше притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв?язку з цим відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУПАП.
Суд не спростував доводів про те, що поліцейський запропонував пройти огляд на стан сп? ОСОБА_2 не в найближчому закладі охорони здоров?я від місця зупинки.
У відповідь на адвокатський запит від 03.12.2025 року з проханням надати
інформацію чи Комунальне підприємств «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради станом на 02.10.2025 року входить в перелік закладів охорони здоров?я, яким надається право проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння водіїв транспортних засобів, адвокатом було отримано відповідь Хмельницької ОВА від 03.12.2025 року, в якій зазначено, що Комунальне підприємство «Хмельницька міська лікарня», Хмельницької міської ради станом на 02.10.2025 року входило в перелік закладів охорони здоров?я, яким надається право проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння водіїв транспортних засобів згідно наказу департаменту охорони здоров?я Хмельницької обласної військової адміністрації від 14.01.2025 р. №10.
Комунальне підприємство «Хмельницька міська лікарня», Хмельницької міської ради знаходиться в межах м. Хмельницький, а с. Скаржинці, Хмельницького району находиться за 20 км. від м. Хмельницький (саме ОСОБА_3 пропонував тадоставив туди поліцейський для проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння). 
Отже в даному випадку відбулося порушення поліцейським процедури, визначеної Інструкцією щодо пропозиції пройти огляд та проходження огляду у найближчому медичному закладі.
Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, які містяться на компакт-диску щодо зупинки та проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння встановлено, що після зупинки транспортного засобу поліцейський помітив у неї ознаки алкогольного сп?яніння, запропонував їй пройти огляд на стан сп?яніння у с. Скаржинці, на що остання відмовилася.
Однак, Наказом Хмельницької ОДА № 10 від 14.01.2025 року було затверджено перелік закладів охорони здоров?я, яким надається право проведення огляду на стан сп?яніння водіїв у 2025 році, де під №22 вказано Комунальне підприємство «Хмельницька міська лікарня», Хмельницької міської ради, але працівниками поліції ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння по місцю інкримінованого правопорушення, що свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду. Тому, вина ОСОБА_4 на думку захисту, не підтверджена належними і допустимими доказами. Зазначені обставини підтверджується матеріалами справи.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, поважних причин неявки не повідомила,що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
У судовому засіданні захисник Киричук С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасуватипостанову судді Хмельницькогоміськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав. 
Заслухавши думку захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 посилається на порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також безпідставність зупинки транспортного засобу.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Зі змісту статей 245, 280 КУпАП вбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, в тому числі і за відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відтак, у ході апеляційного розгляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Хмельницького міськрайонного судуХмельницької області від 23 грудня 2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам статей 283-284 КУпАП, справу суддею першої інстанції розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Суддею суду першої інстанції у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 02.10.2025 о 18:14 по вул. Глушенкова, 1/1 у м. Хмельницькому, повторно протягом року керувала автомобілем «СітроенДжампі», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та всупереч вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.
При визнанні ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції взяв до уваги наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №471671 від 02 жовтня 2025 року (а/с 1), відеозапис, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом та факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичній установі (а/с 9-10), акт огляду водія на стан сп`яніння, у якому записано ознаки сп`яніння.Повторність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП доводиться даними довідки, згідно з якою ОСОБА_1 визнана постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29.04.2025 у справі № 686/29167/24 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та даними самої постанови суду з відповідними реквізитами.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Згідно з апеляційною скаргою, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 02 жовтня 2025 року не оскаржується, однак з поміж іншого зазначається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за відсутності законних на це підстав, а тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», всі наступні дії поліцейських та отримані докази, які є похідними від незаконної зупинки, є недопустимими.
Однак вважаю такі доводи апеляційної скарги неспроможними з огляду на наступне.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції було повідомлено останню, що причиною зупинки транспортного засобу є явне уникнення працівників поліції, оскільки після того як ОСОБА_1 помітила автомобіль поліції, намагалась активно зникнути з їх поля зору.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який навіть в умовах дії воєнного стану не може бути розширений.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За змістом п. 2,3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей,транспортних засобів,багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни.
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.
Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, предметом доказування у якому є фактичні дані щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.
Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію`та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», захисником не доведено наявності порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинки транспортного засобу, тому доводи апелянта, про те, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 є неспроможними.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з частинами 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції процедури направлення водія для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке полягало у пропозиції пройти огляд не у найближчому до місця зупинки транспортного засобу закладі, яким є КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, а у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької міської ради, то такі доводи не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.
За змістом частини 3 статті 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я
Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 відсутня вимога щодо направлення водія саме до найближчого закладу охорони здоров`я, натомість, у п. 6 цього Порядку зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Як вбачається із відеозапису, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що її відвезуть для огляду та привезуть до місця зупинки, ОСОБА_1 погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та не заперечувала щодо такого огляду саме у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької міської ради. Однак після прибуття до медичного закладу змінила свою позицію та відмовилась від проходження такого огляду.
Апеляційний суд наголошує, що відповідність закладу охорони здоров`я ознакам «найближчого» слід тлумачити не лише за критерієм територіальної наближеності, але й з урахуванням того, чи включено такий заклад до переліку уповноважених проводити відповідний огляд, а крім цього, виходячи із низки інших ознак, що можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер (наприклад, наявність або відсутність необхідного матеріально-технічного чи кадрового забезпечення у конкретний момент часу). 
За змістом ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.
Отже, висловлена поліцейським вимога пройти огляд на стан сп`яніння у КП «Хмельницькій обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради), який включено до переліку уповноважених на проведення такого огляду закладів охорони здоров`я, а не у КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради не суперечить положенням ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та не спростовує наявності у діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, що полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Не кожний формальний недолік процедури направлення водія або проходження водієм огляду на стан сп`яніння або оформлення адміністративних матеріалів є істотним, або звужує процесуальні гарантії особи, або ж спричиняє порушення права особи на захист, тому підлягає з`ясуванню, чи конкретний дефект процедури міг порушити чи нівелювати право особи на захист або спотворити її результати.
Відтак, сама по собі більша чи менша територіальна віддаленість закладу охорони здоров`я, в якому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від місця зупинки транспортного засобу не може бути законною підставою для відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП повторно протягом року, наявна в матеріалах справи постанова Хмельницького міськрайонного суду від 28.04.2025 року, не містить даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та не має відмітки про набрання постановою законної сили, є неспроможними.
Згідно наявної в матеріалах справи довідки інспектора сектору адміністративної практики Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Аліни Вересюк, ОСОБА_1 згідно бази Інформаційно-пошукових систем Національної поліції України у 2024-2025 році притягувалась до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі 21.10.2024 року поліцейськими СРПП ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області складено протокол ААД №669554 за ч.1 ст.130 КУпАП, який направлено на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, та рішенням якого було накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, постанова від 29.04.2025 по справі №686/29167/24 (а/с 8).
Шляхом вільного доступу до ЄДРСР встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2025 року постанову судді Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишено без змін. 
Постанова Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2025 року набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повторно протягом року, а тому остання підлягає адміністративній відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізувала своє право керувати транспортним засобом, а значить погодилась виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім цього, відповідне втручання у права водія транспортного засобі у світлі практики Європейського суду з прав людини є таким, що передбачене законом, має легітимну мету, є пропорційним (необхідним і достатнім) у демократичному суспільстві.
Отже, виходячи з досліджених у своїй сукупності доказів, зібраних у цій справі, які є узгодженими між собою та відповідають критеріям належності й допустимості доказів, а також керуючись принципом «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих,чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011року), вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом».
Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 2 статті 130 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя