ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 684/354/25
Провадження № 33/820/763/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Тарадуди В.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника – адвоката Волошиної І.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Старосинявського районного суду від 13 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , 
визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

За постановою суду, 20 липня 2025 року о 19 годині 40 хвилин в с-щі Стара Синява на перехресті вулиць Заводська – Міцькевича, 63, водій автомобіля «MITSUBISHI COLT», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталось зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Просить призначити автотехнічну експертизу.
Свої вимоги аргументує тим, що саме дії водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, оскільки ОСОБА_1 розуміла, що на перехресті заборонено обгін та розраховувала на те, що обгін неможливий, а транспортний засіб свідка, який повертав ліворуч, унеможливить проїзд іншого транспортного засобу, тому безпечно виїхала на дорогу, не побачивши автомобіль ОСОБА_2 , який вже виїхав на зустрічну смугу руху та був непомітний для ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_2 вказав, що виїхав на зустрічну смугу руху, допустив з`їзд на узбіччя, де допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , проте ПДР визначають лише одну правомірну поведінку водія, яка дозволена – у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3 ПДР).
Звертає увагу, на слова ОСОБА_2 , який повідомив, що дійсно у вказаний час та місці здійснював саме обгін, а не випередження, при чому ввімкнув лівий покажчик повороту, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 він не бачив, оскільки йому перешкоджав автомобіль свідка ОСОБА_3 , який рухався попереду та здійснював поворот праворуч. В судовому засіданні ОСОБА_2 змінив показання та вказав, що здійснював маневр випередження, так як дорожня розмітка дозволяла рух по двох смугах руху в одному напрямку, але зазначив, що здійснив виїзд на зустрічну смугу руху для уникнення ДТП, що не відповідає вимогам п.11.4 ПДР – на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. 

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п.16.11 Правил дорожнього руху України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків у виді пошкодження обох автомобілів, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, повністю узгодженими із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Так, у даному провадженні, відповідно до схеми ДТП, письмових пояснень, подія відбулась на нерегульованому Т-образному перехресті, на другорядній дорозі встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».
Вказані фактичні обставини сторонами провадження не оспорюються.
Знак «Дати дорогу» визначає пріоритет руху на нерегульованому перехресті. Такий спосіб організації руху за визначенням передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має діяти, виходячи з дорожньої обстановки, що склалася на момент здійснення маневру. Цей знак не визначає конкретні дії, які має вчинити водій, а лише вимагає від водія, до якого він адресований, діяти таким чином, щоб не створити перешкод для учасників руху, що мають перевагу. 
Вибір способу поведінки, яка дозволить виконати вимоги цього дорожнього знаку, залишається на розсуд водія, який має взяти до уваги різні фактори, що залежать як від дорожньої обстановки, так і від технічних характеристик автомобіля, яким він керує.

В обставинах цієї справи водій ОСОБА_1 повинна була розуміти, що маневр виїзду з другорядної дороги на головну повинен відбуватися таким чином, щоб не створювати перешкод іншим учасникам руху, які мають перевагу.
Організація дорожнього руху на перехресті вулиць Заводська – Міцькевича, 63 в с-щі Стара Синява, зобов`язувала ОСОБА_1 перед маневром врахувати розташування, швидкість інших транспортних засобів, власну оглядовість та інші фактори.

У поданій апеляційній скарзі сторона захисту стверджує, що ОСОБА_1 при здійсненні маневру не могла побачити автомобіль потерпілого ОСОБА_2 через сторонній автомобіль свідка ОСОБА_3 , який рухався попереду.
Апеляційний суд зазначає, що обмежена оглядовість для водія не може бути виправданням ненадання переваги в русі іншому транспортному засобу. 
Водій зобов`язаний врахувати будь-яку перешкоду, яка заважає йому переконатися у безпечності маневру. Наявність такої обставини зобов`язувала ОСОБА_1 здійснити відповідні заходи для того, щоб отримати можливість переконатися у безпечності маневру, а не здійснювати маневр в умовах, коли її здатність оцінити потенційну небезпеку, а саме рух іншого транспортного засобу, який має перевагу, обмежена. 
З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та не вбачає підстав для призначення в даній справі автотехнічної експертизи.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 

З огляду на викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в:

Постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду       І.В. Вітюк