РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року 	справа № 580/14024/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугою років, яка призначена відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 70% грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років, яка призначена відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 70% грошового забезпечення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він проходив службу в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій та звільнений зі служби 31.03.2025 на підставі п. 176 Положення про проходження служби цивільного захисту (у зв`язку з досягненням граничного віку/вислугою років). Станом на день звільнення вислуга років позивача становить 28 років, тому вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення. З 01.04.2025 йому призначена пенсія за вислугу років, основний розмір якої 57% грошового забезпечення (вислуга років 32, з урахуванням трудового стажу). У жовтні 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, виходячи із 70% грошового забезпечення, проте відповідач листом від 13.11.2025 відмовив у такому перерахунку. 
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).
Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, тому суд на підставі ч.2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує з 01.04.2025 пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Основний розмір пенсії становить 57 % грошового забезпечення, виходячи з вислуги 32 роки (з урахуванням страхового стажу). 
Позивач має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 16.05.2016 серія НОМЕР_1 . 
Відповідно до грошового атестату № 28 вислуга років станом на 31.03.2025 визначена 22 років 2 місяці 14 днів.
Із витягу з наказу (по особовому складу) Головного управління ДСНС України у Черкаській області від 31.03.2025 № 147 вбачається, що вислуга років позивача на службі станом на 31.03.2025: календарна — 22 роки 02 місяці 14 днів; пільгова — 05 років 10 місяців 03 дні; загальна — 28 років 00 місяців 17 днів. Вислуга років для виплати пенсії станом на 31.03.2025 складає: 28 років 00 місяців 17 днів.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.10.2025, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років у розмірі 70% грошового забезпечення; здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262 відповідно до вислуги, яка становить 28 років 00 місяців 17 днів.
Відповідач листом від 13.11.2025 повідомив позивача, що оскільки він має календарної вислуги лише 22 роки 02 місяці 14 днів, пенсію йому призначено відповідно до п. «б» ст. 12 (за 32 роки вислуги, з урахуванням трудового стажу).
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 70% грошового забезпечення, останній звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Так, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (пункт «б» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ).
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеного положення Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №393),положеннями якого дійсно передбачена можливість пільгового обчислення вислуги років на посадах згідно з переліком, передбаченим цим порядком.
Проте постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (набрала чинності 19.02.2022), згідно пунктів 2-1 та 3, якої встановлено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах періоди служби.
Таким чином, редакція Порядку № 393 до внесення змін передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, натомість, новою редакцією пункту 3 Порядку № 393 передбачено зарахування останньої тільки для визначення розміру пенсії.
Водночас аналізуючи положення Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393, у контексті предмету спірних правовідносин, що виникли у цій справі, суд вказує, що право на призначення пенсії за вислугу років виникає лише за умови дотримання всіх установлених законодавством критеріїв саме на дату звільнення зі служби, зокрема - наявності необхідної календарної вислуги років, визначеної у відповідному пункті частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ. За відсутності на вказану дату відповідної тривалості вислуги, призначення пенсії за таким пунктом є неможливим. Це є ключовою юридичною обставиною, без якої право на пенсійне забезпечення за вказаною нормою не виникає.
Суд зауважує, що повторне звернення з вимогою про призначення пенсії за іншим пунктом статті 12 Закону № 2262-ХІІ у межах одного й того самого факту звільнення не передбачено Законом № 2262-ХІІ.
А отже, подальше "додавання" кількісного показника календарної вислуги років шляхом застосування пільгового порядку обчислення окремих періодів служби згідно положень Порядку № 393 не породжує права на повторне призначення пенсії, якщо особі вже було призначено пенсію за іншим пунктом того самого Закону.
Аналіз наведених норм права в контексті обставин спірних правовідносин дає підстави для висновку, що питання зарахування окремих періодів служби в пільговому (кратному) обчисленні, на які посилається позивач не може розглядатися як підстава для повторного призначення пенсії, а може бути предметом виключно перерахунку розміру вже призначеної пенсії.
Тобто, повторне звернення з вимогою про призначення пенсії за іншою нормою Закону № 2262-ХІІ не передбачене законодавством, а тому є юридично необґрунтованим та суперечить принципу правової визначеності.
Отже, Закон № 2262-ХІІ не встановлює можливості повторного призначення пенсії за іншим пунктом частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ після її первинного призначення, що є визначальним для вирішення цього спору.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 31.07.2025 у справі №160/11562/24.
При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що пункт «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачає вимогу саме щодо календарної вислуги років (у спірному випадку — 22 роки 02 місяці 14 днів). Пільгове обчислення окремих періодів служби, передбачене Порядком № 393, є механізмом, що використовується для визначення загальної (обрахованої) вислуги років, від тривалості якої залежить відсотковий розмір пенсії. Однак цей механізм не може замінити чи компенсувати відсутність календарної вислуги, яка є самостійною і необхідною умовою для набуття права на пенсію за цією нормою.
Суд врахував, що відповідно до положень ст. 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Таким чином, розміри пенсій за вислугу років, що призначені відповідно до пунктів «а» та «б» ст. 12 Закону №2262, є різними.
Суд дійшов висновку, що при розрахунку відсоткового розміру пенсії позивача відповідач дотримався вимог Закону № 2262-XII, з огляду на таке.
Суд встановив, що позивач отримує з 01.04.2025 пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основний розмір якої становить 57 % грошового забезпечення, виходячи з вислуги 32 роки (з урахуванням страхового стажу).
Дана норма застосовується до осіб, які мають загальний страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить у спірному випадку служба в органах і підрозділах цивільного захисту.
Порядок визначення розмірів пенсій чітко регламентований статтею 13 Закону. Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 2262-XII, пенсії особам, які мають страховий стаж 25 років, призначаються у таких розмірах: за страховий стаж 25 років — 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний повний рік стажу понад 25 років — 1 процент відповідних сум грошового забезпечення.
Позивач має 32 роки загального стажу (вислуги з урахуванням трудового стажу). Розрахунок, проведений відповідачем, суд вбачає обґрунтованим, а саме: базовий розмір (за перші 25 років стажу) = 50 %. Додатковий розмір за стаж понад 25 років (32 роки - 25 років = 7 років): 7 років ? 1 % = 7 %. Загальний розмір: 50 % + 7 % = 57 %.
Ураховуючи, що пенсія позивачу призначена саме відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262-XII, застосування норми про нарахування 1 % за кожен рік понад 25 років є юридично обгрунтованим. 
Посилання позивача на норму про нарахування 3 % за кожний рік вислуги згідно з п. «а» ст. 13 Закону № 2262-XII є безпідставним. Цей коефіцієнт застосовується виключно до осіб, що мають вислугу 25 календарних років і більше. Натомість позивач має календарної вислуги — 22 роки 02 місяці 14 днів, що автоматично підпадає під дію п. «б» ст. 12 та п. «б» ст. 13 Закону, де за кожний рік понад 25 років стажу нараховується 1 %, а не 3 % 
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені чинним законодавством. Розрахунок основного розміру пенсії на рівні 57 % грошового забезпечення повністю відповідає вимогам статті 13 Закону № 2262-XII та є нормативно визначеним для даного виду пенсійного забезпечення.
Відповідно до положень статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, відсутні підстави для відшкодування позивачу будь-яких понесених у цій справі судових витрат.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО