Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року Справа№200/8967/25 

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; адреса фактичного перебування: АДРЕСА_2 ) звернувся через підсистему “Електронний суд” до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ 13358826, 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) про: 
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 19.05.2025 індексацію пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,15, здійснивши перерахунок та виплату пенсії починаючи з 19.05.2025, із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №051330000433 від 07.11.2025 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 31.10.2025 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: періоди роботи з 27.03.2006 по 25.05.2006 на посаді учня гірника підземного з повним робочим днем на підземній роботі– 1 місяць 23 дні; з 26.05.2006 по 21.09.2006 на посаді гірника підземного 2 р. з повним робочим днем на підземній роботі – 3 місяці 26 днів; з 22.09.2006 по 22.03.2007 на посаді машиніста підземних установок ІІІ р. з повним робочим днем на підземній роботі – 6 місяців; з 23.03.2006 по 02.07.2007 на посаді учня забійника на відбійних молотках, з повним робочим днем на підземній роботі – 3 місяці 10 днів; з 03.07.2007 по 27.11.2007 на посаді забійника на відбійних молотках VI р. з повним робочим днем на підземній роботі – 4 місяці 24 дні; з 03.03.2008 по 01.12.2016 на посаді гірника очисного забою 5 р., з повним робочим днем на підземній роботі – 8 років 8 місяців 20 днів; з 06.12.2016 по 27.08.2018 на посаді гірника очисного забою V розряду підземним з повним робочим днем на підземній роботі– 1 рік 8 місяців 21 день; -період перебування на інвалідності ІІІ групи у зв`язку з професійним захворюванням з 28.08.2018 по 31.10.2025; додаткових 9 років відповідно Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; та перевести з 31 жовтня 2025 року з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у цієї справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 1 допущена протиправна бездіяльність у здійсненні індексації його пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірах 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
Крім того, позивач вважає, що до його пільгового стажу має бути врахований період перебування на групі інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 27.08.2018 року по день призначення мені пенсії за віком, оскільки він отримує пенсію по інвалідності ІІІ у зв`язку з професійним захворюванням з 23.08.2018 року, а вже з 07.11.2019 року безстроково, позивач має право на зарахування періоду перебування на інвалідності до пільгового стажу за провідною професією гірник очисного вибою та при наявності необхідного пільгового стажу він має право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку.
31.10.2025 року через портал електронних послуг Пенсійного Фонду України позивач подав заяву про призначення/перерахунок пенсії, яка за екстериторіальністю розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та як вважає позивач розглянута формально шляхом прийняття рішення від 07.11.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Фактичною підставою для прийняття такого рішення слугувала відсутність уточнюючої довідки щодо підтвердження пільгового стажу.
Позивач вважає, що відповідач 2 проігнорував записи його трудової книжки та позбавив його права на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.
Крім того, позивач зазначив, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період з 28.08.2018 по 31.10.2025 перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, який склав 7 років 2 місяці 4 дні.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що на момент звернення із заявою від 21.10.2025 він мав більше 25 років пільгового стажу роботи, що достатньо для переведення з одного виду пенсії (по інвалідності III гр. Професійне захворювання ) на інший (за віком) відповідно до ч. 3 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже оскаржуване рішення відповідача 2 є помилковим та таким, що протирічить нормам матеріального права та порушує мої права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позов залишено без руху.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов до суду через Електронний кабінет ЄСІТС 22.12.2025 в якому останній заперечує проти позовних вимога позивача, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначає, що позивач — ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 23.08.2018 отримує пенсію по інвалідності.
З 23.08.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2015-2017 роки — 5377,90.
Відповідно даних електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 з 01.03.2021 проведено перерахунок пенсії “Індексація заробітку” шляхом встановлення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 5426,60, оскільки проіндексований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки перевищив показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2017 роки — 5377,90. В результаті проведення перерахунку загальний розмір підвищення склав 23,92, у зв`язку з чим до розміру пенсії встановлено доплату до 100 грн індексації з 01.03.2021 в розмірі 76,08; з 01.03.2022 проведено перерахунок пенсії “Індексація заробітку” шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні (встановленого з 01.03.2021 - 5426,60) на коефіцієнт 1,14, з 01.03.2023 на 1,197, з 01.03.2024 на 1,0796 та з 01.03.2025 на 1,115.
З огляду на вищевикладене, відповідач 1 вважає, що пенсію позивачу обчислено відповідно до вимог чинного законодавства.
22.12.2025 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення позовних вимог.
Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що відповідно екстериторіальності заява позивача щодо переходу на інший вид пенсії згідно Закону № 1058-IV розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 051330000433 від 07.11.2025 року.
Відповідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Порядком № 637 страховий стаж позивача складає 21 років 10 місяці 29 днів. Пільгового стажу не визначено, оскільки відсутня уточнююча довідка щодо підтвердження пільгового стажу.
За таких обставин у позивача відсутнє право на перехід на пенсію за віком на пільгових умовах.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 12.09.2018 отримує пенсію по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що з 12.09.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016-2017 роки 5377,90 грн. та передбачено ч. 2 ст.40 Закону № 1058, а саме: Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; 
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три
календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії.
31.10.2025 через Веб-портал Пенсійного фонду України позивач звернувся із заявою щодо переходу на інший вид пенсії відповідно до Закону № 1058-IV.
Відповідно екстериторіальності заява позивача щодо переходу на інший вид пенсії відповідно до Закону № 1058-IV розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 051330000433 від 07.11.2025 року відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
З оскаржуваного рішення вбачається, що страховий стаж позивача складає 21 рік 10 місяців 29 днів. Пільгового стажу не визначено, оскільки відсутня уточнююча довідка щодо підтвердження пільгового стажу.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з приписів статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії).
Згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону №1282-XII).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства № 2040-ІХ, яким частину п`яту статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення в редакції Закону № 2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 42 Закону №1058-IV врегульовано порядок і умови проведення індексації та перерахунок пенсій.
Так, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20 лютого 2019 року видано постанову №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 124).
Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ )х 50%
К = ------------------------ + 1%,
100%
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої
сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках),
що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення; Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Згідно із пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році також передбачено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
В подальшому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році (далі Постанова №251) установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 1 травня 2020 року.
Кабінет Міністрів України постановою від 22 лютого 2021 року №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році (далі - Постанова № 127) установив, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Пунктом 2 Постанови № 127 передбачено, що якщо пенсії, призначені відповідно до Закону за зверненнями, які надійшли по 31 грудня 2020 року включно, не підвищувалися відповідно до пункту 1 цієї постанови, а також не підвищувалися із січня по липень 2021 року включно у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої та частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II ;Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян, з 1 липня 2021 року до таких пенсій установлюється щомісячна доплата в розмірі 100 гривень у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (далі - Постанова № 118) з 01 березня 2022 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14; у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 2023 рік зупинено дію Закону України Про індексацію грошових доходів населення. У свою чергу пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік Кабінет Міністрів України 24 лютого 2023 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Пунктом 6 Постанови № 168 установлено з 1 березня 2023 року до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році (далі - Постанова № 185) з 01 березня 2024 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 (пункт 1).
Підпунктом 6 пункту 2 Постанови № 185 установлено з 1 березня 2024 року до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році (далі Постанова №209) установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115 (пункт 1 Постанови №209).
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанов Кабінету Міністрів України про Питання проведення індексації пенсій у 2019 році від 20 лютого 2019 року № 124, Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році від 01 квітня 2020 року №251, Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році від 22 лютого 2021 року №127, Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році від 16 лютого 2022 року №118, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року № 168, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 лютого 2024 року № 185, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році від 25 лютого 2025 року №209 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
Разом з цим, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону); показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки.
Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію якості закону.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на
момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України про Питання проведення індексації пенсій у 2019 році від 20 лютого 2019 року № 124, Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році від 01 квітня 2020 року №251, Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році від 22 лютого 2021 року № 127, Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році від 16 лютого 2022 року № 118, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року № 168, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 лютого 2024 року № 185, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році від 25 лютого 2025 року №209.
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2019 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV положень пункту 5 Порядку №124 є протиправним.
Отже, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 16.05.2025 по справі № 560/12170/24, від 11.02.2025 по справі № 340/2785/24, від 11.02.2025 по справі № 280/3620/24 та від 28.01.2025 по справі № 400/4663/24 та постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 № 200/5836/24.
Судом встановлено, що у зв`язку з перерахунком пенсії позивача у 2021 році відповідачем 1 застосовано середній заробіток у розмірі 3764.40 грн., замість правильного середнього заробітку - 5377,90 грн. 
Тож, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, встановивши щомісячну доплату до пенсії та змінивши показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачу (2016-2017), діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем - 1 допущена протиправна бездіяльність у здійсненні індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 19.05.2025 року індексацію пенсії позивача, відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 5377,90 грн. на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,17 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України про Питання проведення індексації пенсій у 2019 році від 20 лютого 2019 року № 124, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році, у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії позивача з 19.05.2025 року. 
Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №051330000433 від 07.11.2025 про відмову у призначенні пенсії позивача на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявності передбаченого загального страхового стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на один рік за кожний повний рік такої роботи.
Порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджений наказом Мінпраці України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок), зареєстрованим у Мін`юсті України 01.12.2005 за №1451/11731.
Згідно із цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи, затвердженні постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (за період роботи до 1 січня1992 року); Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 і від 24.06.2016 № 461. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше, ніж один раз на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992, тому для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації.
Відповідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з пунктом 20 цього Порядку, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Форма довідки затверджена додатком 5 до вказаного Порядку.
У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку.
Згідно ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в період 27.03.2006 по 25.05.2006 позивач працював учнем гірника підземного з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 8); з 26.05.2006 по 21.09.2006 працював гірником підземним ІІ розряду з повним робочим днем на підземній роботі ( запис № 9 ); з 22.09.2006 по 22.03.2007 працював машиністом підземних установок ІІІ розряду з повним робочим днем на підземній роботі ( запис № 10 ); з 23.03.2006 по 02.07.2007 працював учнем забійника на відбійних молотках, з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 11); з 03.07.2007 по 27.11.2007 працював забійником на відбійних молотках VI розряду з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 12-13); з 03.03.2008 по 01.12.2016 працював гірником очисного забою V розряду, з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 14-15 ); з 06.12.2016 по 27.08.2018 працював гірником очисного забою V розряду підземним з повним робочим днем на підземній роботі (запис № 15-16); 27.08.2018 року звільнений з роботи за станом здоров`я згідно висновку МСЕК по ст. 40 п. 2 КЗпП України і як пенсіонера по інвалідності з виплатою допомоги згідно колективного договору (запис № 16).
Всі записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи виконані роботодавцями у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і не містять неточних або неправильних записів чи будь-яких виправлень. 
Позивачем надано індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, у якіих зазначені суми нарахованої заробітної плати за спірні періоди роботи.
Таким чином, за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Постанови КМУ № 637.
Відповідно п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати її внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
З врахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства судом встановлено, що стаж роботи позивача в період з 27.03.2006 по 25.05.2006; з 26.05.2006 по 21.09.2006; з 22.09.2006 по 22.03.2007; з 03.07.2007 по 27.11.2007; з 03.03.2008 по 01.12.2016 ; з 06.12.2016 по 27.08.2018 визначений у його трудовій книжці, підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи, Постанова №202).
Щодо не зарахування до пільгового стажу часу перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 28.08.2018 по 31.10.2025 суд зазначає наступне.
Як встановлено наданими позивачем документами, зокрема довідками МСЕК, ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності 23.08.2018 року з причин професійного захворювання та 07.11.2019 року встановлено ІІІ групу інвалідності довічно та у зв`язку з втратою працездатності позивача 27.08.2018 року було звільнено з посади провідної посади гірника очисного забою V розряду підземний з повним робочим днем на підземній роботі.
Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Також положеннями частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці» визначено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 05.12.2019 року у справі №185/8991/16-а.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
До пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах. Тобто, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу (провідні професії) позивача період з 28.08.2018 по 31.10.2025 перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, який склав 7 років 2 місяці 4 дні.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні №051330000433 від 07.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області не наведено розрахунку пільгового стажу позивача, а лише зазначено, що його страховий стаж складає 21 рік 10 місяців 29 днів, згідно документів доданих до заяви (трудова книжка, військовий квиток, дані персоніфікованого обліку), розрахунку стажу відповідачем 2 не надано.
Відповідач 2 в оскаржуваному рішенні не зазначив взагалі, щодо зарахування до будь якого стажу 7 років 2 місяці 4 дні період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 28.08.2018 по 31.10.2025 та враховуючи, що відповідач 2 визначив страховий стаж 21 рік 10 місяців 29 днів, а також, враховуючи період інвалідності 7 років 2 місяці 4 дні, загальний стаж позивача повинен становити 29 років 1 місяць 3 дні, у тому числі, стаж роботи в підземних умовах ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, під час розрахунку стажу позивача відповідач 2 повинен був врахувати Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, яким передбачено, що працівникам зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців ( далі Роз`яснення № 8 ).
Обов`язковість застосування Роз`яснень № 8 підтверджена актуальними правовими висновками Верховного Суду у постанові від 18.11.2024 року у справі № 200/1009/24 та у постанові від 09.04.2025 року у справі №200/6443/23.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Аналогічні за змістом приписи ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи, на підземних роботах, стажу якого позивачу достатньо.
Посади на яких позивач працював (гірник підземний, машиніст підземних установок, забійник на відбійних молотках, гірник очисного вибою) за період всієї трудової діяльності з повним робочим днем у шахті передбачені відповідними розділами Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та постанови Кабінету Міністрів № 461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»
Отже, стаж роботи позивача за Списком 1 підлягає зарахуванню як кожний повний рік за 9 місяців.
Враховуючи вищевикладене, позивач при зверненні до Пенсійного фонду України із заявою від 31.10.2025 року мав більше 25 років пільгового стажу роботи, що достатньо для переведення з одного виду пенсії (по інвалідності III гр. Професійне захворювання) на інший (за віком) відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Аналогічних правових висновків дійшов Перший апеляційний адміністративний суду у постанові від 26.11.2019 року у справі № 200/7764/19-а.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. 
Частина 2 даної статті визначає критерії, за якими адміністративні суди перевіряють рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а саме чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність наведеним критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.
Тобто в межах розгляду даної справи суд може перевірити на відповідність нормам законодавства прийняте пенсійним фондом рішення. Натомість визначати конкретні періоди служби та порядок їх обліку в даній справі адміністративний суд не має повноважень, оскільки це перебуває за межами визначеного Кодексом завдання адміністративного судочинства. 
Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд встановив, що предметом оскарження у цій справі є рішення відповідача 2, прийняте за результатами розгляду заяви позивача, яким визначено страховий стаж.
Разом з цим, позовні вимоги у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області врахувати конкретні періоди страхового стажу, які не були предметом оцінки та не зазначені в оскаржуваному рішенні, фактично спрямовані на первинне вирішення питання щодо їх зарахування.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно визначати та зараховувати періоди страхового стажу замість органу Пенсійного фонду України, оскільки такі дії віднесені до компетенції відповідача та здійснюються за результатами розгляду заяви.
Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача 2 перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється органом Пенсійного фонду України за результатами розгляду відповідної заяви особи та встановлення наявності всіх передбачених законом умов. 
На момент розгляду справи відповідачем не прийнято рішення щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням періодів, а відтак суд позбавлений можливості перевірити правомірність такого рішення.
За таких обставин вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком є втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та фактично зобов`язує відповідача ухвалити рішення з наперед визначеним результатом, що виходить за межі повноважень адміністративного суду. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права у справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки суду, позовні вимоги у частині зобов`язання врахувати конкретні періоди страхового стажу та перевести на пенсію за віком є передчасними.
Обираючи спосіб судового захисту, суд вважає, що ефективним способом судового захисту є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 19.05.2025 індексацію пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,15, здійснивши перерахунок та виплату пенсії починаючи з 19.05.2025, із врахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №051330000433 від 07.11.2025 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 31.10.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правових висновків Верховного Суду виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи те, що фактично позовні вимоги задоволені оскільки бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визнана протиправною, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області скасовано, при цьому вимоги про зобов`язання вчинити певні дії є похідними, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачів судового збору по 968,96 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3) здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 19.05.2025 індексацію пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн. на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,15, здійснивши перерахунок та виплату пенсії починаючи з 19.05.2025, із врахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №051330000433 від 07.11.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ 13358826, 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 31.10.2025 з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ: 13486010, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ 13358826, 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.О. Кошкош