ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22193/25	
Суддя І інстанції – Бондар М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В., 
за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.04.2025 № 0175320712 (Форми «Р»), №0175360712 (Форми «В4»), №0175150712 (Форми «Р»), №0175450712 (Форми «ПН»), №0175520712 (Форми «Р»), №0175470712 (Форми «ПС»).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність порушень податкового законодавства, зафіксованих контролюючим органом у акті перевірки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що порушення норм податкового законодавства які зафіксовані в акті перевірки повністю відповідають обставинам справи.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 23.12.2024 по 31.01.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі направлень від 19.12.2024 №12022, №12025, №12027, №12028, №12029, №12030, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77 ПК України, із змінами та доповненнями та підпункту 69.35-2 ПК України, пункту 2 частини 1 статті 13 розділу ІV, підпункту 9-23 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2024 рік та наказу від 21.11.2024 № 5943-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024.
07.02.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» №486/04-36-07-12/33892810 (а.с. 11-32, т. 1).
Так, перевіркою з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.09.2024, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено порушення: 
1) пунктів 44.1, 44.2 статті 44, статті 50, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток на загальну суму 1 803 523,00 грн, в т.ч.: 2019 рік – 99 706,00 грн, 2020 рік – 21 138,00 грн, 2022 рік – 185 158,00 грн, 2023 рік – 679 723,00 грн, 9 місяців 2024 року – 817 798 грн; 
2) пунктів 189.1 статті 189, абзацу «г», 198.5 статті 198 ПК України, що призвело до: 
- заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 1 752 180,00 грн в т.ч.: за грудень 2022 року – 215 343,00 грн, за січень 2023 року – 7 682,00 грн, за грудень 2023 року – 815 357,00 грн, за червень 2024 року – 10 178,00 грн, за липень 2024 року – 10 792,00 грн, за вересень 2024 року – 692 828,00 грн; 
- завищення р.19 «Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» в розмірі 231 218,00 грн, в т.ч.: вересень 2024 року – 231 218,00 грн; 
3) пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого платником не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що згідно з пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без ПДВ), але не більше 3400 грн; 
4) пункту 49.2 статті 49, пунктів 266.7.5, 266.7 статті 266 ПК України – не подано звітність з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та 2019 рік; 
5) абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, р. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом МФУ від 13.01.2015 № 4, податкові розрахунки про суми нарахованого та виплаченого доходу за формою №1.ДФ, 4ДФ) подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Павлоградська ДПІ з порушенням термінів: Податковий розрахунок за І квартал 2022 року подано 22.06.2022 (граничний термін – 10.05.2022). Водночас, відповідно до статті 52-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються. 
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175150712 форми «Р» (а.с. 43, т. 1), яким встановлено порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, статті 50, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137 ПК України та встановлено, що:
- протягом 2023-2024 років відбулося вибуття одного товару та оприбуткування іншого товару, який не придбавався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках Дт 26 «Готова продукція» Кт 201 «Сировина й матеріали», шляхом порівняння даних бухгалтерського обліку та первинних документів за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено оприбуткування згідно з даними бухгалтерського обліку по рах. 26 «Готова продукція» без первинних документів, що підтверджують придбання вищезазначених ТМЦ всього на суму 4 963 460,34 грн. в т.ч.: 2023 рік – 1 004 417,53 грн., 9 місяців 2024 року - 3 959 042.81 грн. (без ПДВ):
- протягом 2022 - 9 місяців 2024 року відбулося вибуття однієї номенклатури ТМЦ та оприбуткування іншої, які не придбавалися. ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках 201 «Сировина й матеріали» за дебетом та кредитом відповідно на загальну суму 4 531 559,37 грн., в т.ч. 2022 рік - 1 175 462,80 грн, 2023 рік – 2 771 818,10 грн, 9 місяців 2024 - 584 278,47 грн;
- завищено витрати у бухгалтерському обліку та, відповідно, занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток), визначений у податковій звітності, неправомірно занижено задекларовані показники у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збито), визначний у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього у сумі 394 387,00 грн., в т.ч. за 2919 рік - 347 622,00 грн та за 2020 рік - 46 765,00 грн;
- неправомірно відображено в рядку 3.2.4 додатка РІ «Сума від`ємного значення об?єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.4 пункту 140,4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України)» суму 70663 грн (уточнююча декларація від. 08.10.2021 №9373822607);
- в інтегрованій карті платника за кодом платежу 1 1021000 (податок на прибуток приватних підприємств) в 2021 році двічі відображено показник задекларований в рядку 26 «Збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (позитивне (від`ємне) значення (рядок 19 - рядок 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється або рядок 35 - рядок 35 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, яка уточнюється)) або рядок 26 таблиці 2 додатка ВГ до рядків 26-29, 31-33.35 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств (+, -)» в сумі (-) 49 853 грн (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 9 місяців 2024).
Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2025 №0175150712 форми «Р» позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» у сумі 2 236 656,00 грн (за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 1 803 523,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 433 133,00 грн).
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175320712 форми «Р» (а.с. 45, т. 1), яким встановлено порушення пунктів 189.1 статті 189, абзацу «г», 198.5 статті 198 ПК України та встановлено, що не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ на вартість сировини, що не використана в господарській діяльності підприємства, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1 752 180,00 грн, в т.ч. за грудень 2022 - 215 343 грн, за січень 2023 – 7682,00 грн, за грудень 2023 – 815 357 грн, за червень 2024 – 10 178 грн, за липень 2024 – 10 792 грн, за вересень 2024 – 692 828 грн; (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: грудень 2022, січень 2023 грудень 2023, червень 2024, липень 2024. вересень 2024).
Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2025 №0175320712 форми «Р» позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у сумі 2 190 225,00 грн (за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 1 752 180,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 438 045,00 грн).
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175360712 форми «В4» (а.с. 47, т. 1), яким встановлено порушення пунктів 189.1 статті 189, абзацу «г», 198.5 статті 198 ПК України, пункту 200.4 статті 200 ПК України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 231 218,00 грн; встановлено, що не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ на вартість сировини, що не використана в господарській діяльності підприємства, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1 752 180,00 грн, в т.ч. за грудень 2022 - 215 343 грн, за січень 2023 – 7682,00 грн, за грудень 2023 – 815 357 грн, за червень 2024 – 10 178 грн, за липень 2024 – 10 792 грн, за вересень 2024 – 692 828 грн; в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, у сумі 231 218, в т.ч. за вересень 2024 – в сумі 231 218,00 грн.
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №017540712 форми «ПН» (а.с. 49, т. 1), яким встановлено порушення пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України та встановлено заниження сум податкових зобов`язань внаслідок ненарахування умовного продажу за товари/послуги, що не використані в господарській діяльності підприємства у загальній сумі 1 983 398,19, у тому числі, за грудень 2022 – 235 092,56 грн, за грудень 2023 – 839 641,37 грн, за вересень 2024 – 908 664,26 грн та не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, податкових накладних за операціями з використання товарів не в господарській діяльності підприємства. 
Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2025 №0175450712 форми «ПН» до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 10 200,00 грн за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175470712 форми «ПС» (а.с. 51, т. 1), яким встановлено порушення пункту 49.2 статті 49, пунктів 266.7.5, 266.7 статті 266 ПК України; встановлено неподання звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік (граничний термін подання – 19.02.2018), за 2019 рік (граничний термін подання – 19.02.2019).
Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2025 №0175450712 форми «ПС» до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 340,00 грн за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».
02.04.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175520712 форми «Р» (а.с. 53, т. 1), яким встановлено порушення підпункту 266.2.1., абзацу «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2., підпункту 266.3.3. пункту 266.3. статті 266 ПК України; встановлено, що:
- будівлі, що використовуються як адміністративно-побутові, для конторських та адміністративних цілей (офісні), є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з врахуванням рішень сільських селищних, міських рад не підпадають під дію підпункту «є» пункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України;
- протягом 9 місяців 2024 року ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» не проводило діяльність пов`язану з виробництвом (обороти по рахунку 23 «Виробництво» дорівнюють нулю), тобто будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не використовувались за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Г КВЕД ДК 009:2010, а отже на них не поширювалась пільга згідно з абзацом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.04.2025 №0175520712 форми «Р» позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у сумі 383 501,52 грн (за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 315 982,58 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 67 518,94 грн).
ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» подано скаргу до ДПС України, в якій заявник просив скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
За результатом адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеністю фатів порушення норм податкового законодавства, що зафіксовані у акті перевірки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Визначення господарської діяльності відображене в п 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Так, підпунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. 
На підставі пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. 
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.5. статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; 
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); 
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). 
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого згаданим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 згаданої статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 згаданого Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 згаданого Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Надаючи оцінку порушенням пунктів 44.1, 44.2 статті 44, статті 50, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 137.1 статті 137 ПК України, за наслідком чого винесено податкове повідомлення-рішення від 02.04.2025 №0175150712 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» у сумі 2 236 656,00 грн (за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 1 803 523,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 433 133,00 грн), суд першої інстанції вірно виходив з наступного.
Так за висновками контролюючого органу протягом 2023-2024 відбулося вибуття одного товару та оприбуткування іншого товару, який не придбавався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР», що відображено методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках Дт 26 «Готова продукція» Кт 201 «Сировина й матеріали» за дебетом та кредитом відповідно на загальну суму 4 963 460, 34 грн (дані операції відображені в бухгалтерському обліку операцією «Комплектація номенклатури»). 
Процес перетворення залишків сировини у готову продукцію оформлюється через операцію «Комплектація номенклатури», що відображається у проводках:
Кт 201 – списання залишків деревини,
Дт 26 – оприбуткування готової продукції ("Рейка дерев`яна").
В подальшому, списання рейки дерев`яної відображено в бухгалтерському обліку наступними проводками: 
- у 2023 році Дт 901 Кт 26 860 м3 на загальну суму 1 004 417,53 грн; 
- у 2024 році Дт 901 Кт 26 1283,424 м3 на загальну суму 3 959 042,81 грн. 
В акті перевірки зазначено, що шляхом порівняння даних бухгалтерського обліку та первинних документів за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 встановлено оприбуткування згідно з даними бухгалтерського обліку по рах. 26 «Готова продукція» без первинних документів, що підтверджують придбання вищезазначених ТМЦ на загальну суму 4 963 460, 34 грн. 
В той же час як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» є виробником міжкімнатних дерев`яних дверей. Основним видом діяльності за кодом КВЕД є 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (виписка додається). 
Так особливість виробничого циклу позивача полягає у тому, що в процесі виробництва внаслідок технологічного розкрою матеріалу залишається значна кількість деревини, яка за своїми розмірами не може бути використана для основної продукції підприємства – дверей. Залишки такої деревини, що не відповідають вимогам для виробництва дверей, використовуються для виготовлення рейок дерев`яних та піддонів. При виготовленні рейок використовується наявна у позивача сировина, що залишається після виробництва дверей.
Оскільки у програмі бухгалтерського обліку, що використовується на підприємстві не передбачено можливості прямого перетворення залишків сировини у готову продукцію, процес оформлюється через операцію «Комплектація номенклатури», що відображається у проводках: 
Кт 201 – списання залишків деревини;
Дт 26 – оприбуткування готової продукції («Рейка дерев`яна»). 
На підтвердження реальності придбавання сировини, облік якої здійснювався ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» на підставі бухгалтерських документів з дотриманням вимог чинного законодавства, з проведенням внутрішньооблікових технічних дій з комплектації номенклатур в межах рахунку 201 «Сировина і матеріали», ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» надано копії первинних документів.
Так, 02.01.2019 між ТОВ «МЕЛАМІН» (продавець) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №135, згідно з пунктом 1.1. продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар (а.с. 236-237, т. 1). 
Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 16.02.2023 №РН-0000040 (а.с. 238, т. 1), від 20.10.2022 №РН-000022 (а.с. 239, т. 1), від 13.06.2023 №РН-0000156 (а.с. 240, т. 1), від 21.06.2023 №РН-0000167 (а.с. 241, т. 1), а також копії податкових накладних від 13.06.2023 №13, від 16.02.2023 №17, від 20.10.2022 №17 (а.с. 242-244, т. 1).
21.06.2019 між ТОВ «РЕЗАЛТ Україна» (продавець) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №2019/031, згідно з пунктом 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар, визначений у пункті 1.2. цього Договору (товар) (а.с. 245-246, т. 1). 
Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 05.06.2023 №5005 (а.с. 247, т. 1), від 16.06.2023 №5482 (а.с. 248 зв. бік, т. 1), від 19.06.2023 №5574 (а.с. 250, т. 1), від 16.06.2023 №5508 (а.с. 1 зв. бік, т. 2), від 14.02.2023 №1028 (а.с. 3, т. 2), від 14.02.2023 №1035 (а.с. 5, т. 2), від 19.10.2022 №8440 (а.с. 7, т. 2), а також копії податкових накладних від 05.06.2023 №87, від 11.10.2022 №208, від 13.02.2023 №215, від 16.06.2023 №389, від 16.06.20223 №390 (а.с. 9-13, т. 2).
04.01.2023 між ТОВ «КЛЕБЕРІТ-Україна» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №101, згідно з пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник постачає та передає в власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар (а.с. 216-218, т. 1).
Матеріали справи містять копію видаткової накладної від 07.06.2023 №1160 про поставку товару (а.с. 219, т. 1), а також копію податкової накладної від 07.06.2023 №49 (а.с. 220, т. 1).
04.01.2023 між ТОВ «ЛІРА» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №119, згідно з пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується забезпечити поставку бруса соснового зрощеного по довжині (товар) в кількості і у строки, передбачені Договором, а покупець зобов`язується забезпечити належне приймання товару і сплачувати його в розмірі і порядку, передбачених Договором (а.с. 221-222, т. 1).
Матеріали справи містять копії видаткових накладних про поставку товару від 09.02.2023 №РН-0000065 (а.с. 225, т. 1), від 26.06.2023 №РН-0000166 (а.с. 226, т. 1), а також копії податкових накладних від 09.09.2022 №11, від 10.10.2022 №91, від 25.10.2022 №8, від 31.10.2022 №33, від 09.01.2023 №16, від 07.02.2023 №65, від 08.05.2023 №7, від 23.06.2023 №166 (а.с. 228-235, т. 1).
04.01.2023 між ТОВ «ГРАНАТ ТРЕЙД» (постачальник) та ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (покупець) укладено договір поставки №202302, згідно з пунктом 1.1. якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначеному даним Договором передати у власність покупця продовольчі товари – плівки ПВХ, ПП різного асортименту, а покупець зобов`язується прийняти їх та сплатити за них погоджену сторонами ціну (а.с. 14-15, т. 2).
Матеріали справи містять копії видаткової накладної про поставку товару від 26.06.2023 №106 (а.с. 16, т. 2), а також копію податкової накладної від 26.06.2023 №16 (а.с. 17, т. 2).
З матеріалів справи вбачається, що залишки сировини, що використовуються у виробництві, у ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» обліковуються на окремому субрахунку рахунку 20 «Виробничі запаси», а саме на субрахунку 201 «Сировина і матеріали». 
Під час перевірки оборотно-сальдові відомості по субрахунку 201 «Сировина і матеріали» надані уповноваженим особам відповідача за роками відповідно до отриманих запитів. 
При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції уповноваженими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області взято дані по оборотам в межах одного періоду, а залишок, який був наявний на початок відповідного періоду, до уваги прийнятий не був.
З копій оборотно-сальдової відомості по субрахунку 201 «Сировина і матеріали» за відповідний рік вбачається, що у більшій кількості матеріалів наявні початкові залишки (на початок нового року – з минулого року), які можуть бути використані у майбутньому виробництві, що значиться як сальдо по дебету рахунку 201, а надходження сировини, в свою чергу, відображається в оборотах періоду по дебету субрахунку 201, вибуття та списання сировини – по кредиту субрахунку 201. 
Отже з викладеного вбачається, що позивачем у виробництві рейок використано сировину і матеріали, які були придбані не лише за період проведення перевірки, а й ті, що були в наявності у ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» на початку періоду (на початок року, з урахуванням залишків з попереднього року). 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про непідтвердження порушення вимог пунктів 44.1, 44.2 статті 44 ПК України, оскільки облік сировини здійснювався на підставі бухгалтерських документів, що мають обов`язкові реквізити і є належними первинними документами згідно із Законом №996-XIV та приписами ПК України. 
При цьому реалізація продукції «Рейка дерев`яна» підтверджується первинними документами, що свідчать про наявність взаємовідносин між ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» (постачальник) та ТОВ «БЕТОНЯРНЯ «БУДМАЙСТЕР» (покупець), між якими укладено договір поставки від 28.11.2022 №2811-2022 (а.с. 18-19, т. 2) про поставку товару «Рейка дерев`яна» постачальником та прийняття й оплату товару покупцем.
Матеріали справи також містять копії видаткових накладних про поставку товару: від 03.07.2023 №2338, від 05.01.2024 №315, від 03.04.2024 №428, від 15.04.2024 №429.
Викладене спростовує висновок податкового органу щодо допущеного позивачем порушення податкового законодавства в частині заниження показників рядку 01 Декларації з податку на прибуток. 
З приводу відображення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування у декларації з податку на прибуток за 2020 рік, суд першої інстанції виходив з наступного.
У додатку PI до уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2020 рік від 08.10.2021 ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» зазначено суму 70 663,00 грн у рядку 3.2.4 «Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років» відповідно до положень підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України. 
Відповідно до підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 ПК України, платник податку має право на зменшення фінансового результату до оподаткування на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих звітних періодів. 
Оскільки зміни у фінансовій звітності не вплинули на оподатковуваний прибуток, що був розрахований за 2019 рік відповідно до вимог ПК України, уточнення податкової декларації за 2019 рік не є необхідним. 
Також суд першої інстанції вірно вказав на те, що коригування податкових показників 2020 року відбулося у межах норм ПК України, що дає можливість ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» враховувати від`ємне значення минулих періодів, а тому податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.04.2025 №0175150712 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вказуючи на протиправність податкових повідомлень-рішень від 02.04.2025 №0175320712, від 02.04.2025 №0175360712, суд першої інстанції вірно виходив з наступного. 
Так актом перевірки встановлено, що ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» не нараховано (занижено) податкові зобов`язання з ПДВ на вартість сировини, що не використана в господарській діяльності підприємства, яке призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1 983 398,18 грн, що є порушенням приписів пункту 189.1. статті 189 ПК України.
Так, згідно з пунктом 189.1. статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
При цьому судом першої інстанції вірно зауважено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було взято до уваги порядок виготовлення, обліку та реалізації ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» товару «Рейки дерев`яні», а також факт подальшого використання сировини в господарській діяльності підприємства, подальшої реалізації та, відповідно, правомірність вирахування позивачем належної до сплати суми податку на додану вартість і доводами апеляційної скарги вказаних обставин не спростовано. 
Судом першої інстанції вірно враховано висновок викладений у постанові Верховний Суд від 24.01.2023 справа №560/7669/21 відповідно до якого, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи із бази оподаткування визначеної в порядку передбаченому пунктом 189.1 статті 189 ПК України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Правове регулювання, запроваджене підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, полягає у тому, що шляхом нарахування податкових зобов`язань вилучається (списується) попередньо сформований податковий кредит. Під час перевірки правильності формування податкового кредиту предметом доказування є обставини, які мали місце на момент віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, а під час вирішення питання виникнення у платника обов`язку, встановленого підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, - обставини, які мали місце у періоді виявлення факту припинення використання товару/ необоротного активу у власній господарській діяльності платника податків. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 23.05.2023 у справі №640/8449/20 зазначив, що правове регулювання, запроваджене підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК полягає у тому, що шляхом нарахування податкових зобов`язань вилучається (списується) попередньо сформований податковий кредит. При цьому, слід зауважити, що не обов`язково період, у якому були віднесені суми ПДВ до складу податкового кредиту, та період, у якому за визначених ПК умов має здійснюватися нарахування грошових зобов`язань відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, мають співпадати. Відповідно, при перевірці правильності формування податкового кредиту предметом доказування є обставини, які мали місце на момент віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, а під час вирішення питання виникнення у платника обов`язку, встановленого підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК - обставини, які мали місце у періоді встановлення факту припинення використання товару/ необоротного активу у власній господарській діяльності платника податків. 
Беручи до уваги ту обставину, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не враховано порядок виготовлення, обліку та реалізації позивачем товару «Рейки дерев`яні», твердження останнього про порушення позивачем приписів підпункту пункту 189.1. статті 189 ПК України, є помилковим, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
При цьому оскільки нарахування від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду в сумі 231 218,00 грн є похідним від зафіксованих в акті порушень податкового законодавства, податкове повідомлення-рішення № 0175360712 також підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю факту порушень приписів підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134, пункту 189.1. статті 189, абзацу «г» пункту 198.5. статті 198 ПК України. 
ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» нараховано податкові зобов`язання за вересень 2024 та зареєстровано податкові накладні, які були включені до податкової декларації з податку на додану вартість. 
До вказаної декларації було включено поточний податковий кредит і перенесений податковий кредит з минулих періодів, який підтверджується зареєстрованими податковими накладними в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. 
Результат перевищення показника «податковий кредит» над показником «податкові зобов`язання» відображено позивачем в розділі 19 податкової декларації з податку на додану вартість. 
В той же час доказів на підтвердження факту наявності порушення і неправомірності відображення даних в зазначеній декларації матеріали справи не містить. 
Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
За встановлених обставин щодо відсутності підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність нарахування штрафної санкції, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №0175450712 від 02.04.2025 про застосування до позивача штрафу у сумі 10 200,00 грн за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригувань, оскільки, позивачем у встановлені законодавством строки нараховано податкові зобов`язання за вересень 2024 і, відповідно, зареєстровано податкові накладні, які були включені до податкової декларації з податку на додану вартість.
Надаючи оцінку правомірності податковому повідомленню-рішенню від 02.04.2025 №0175470712, суд першої інстанції вірно врахував наступні обставини.
Так в акті перевірки зафіксовано порушення щодо заниження (не нарахування) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 315 982,58 грн та неподання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 та 2019 роки.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єктом нежитлової нерухомості є:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що платники податку є юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
За змістом підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції, чинній до 22 травня 2020 року не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
З 23 травня 2020 року підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в редакції, відповідно до якої не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
З наведених норм випливає, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
З матеріалів справи вбачається, що комплекс належних ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» приміщень загальною площею 8481,6 м2 за період з 01.10.2018 по 30.09.2024 використовується в господарській діяльності. 
Вказані приміщення мають статус: 
- «будівлі та споруди» - за даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №385512 від 16.08.2011 (а.с. 24, т. 2); 
- «будівлі та споруди» - за даними витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА №857031 від 18.08.2011 (а.с. 25, т. 2); 
- «виробничий будинок» - за даними технічного паспорту «на виробничий будинок» від 11.08.2011 (а.с. 26, т. 2). 
Також, надана в оренду ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР” земельна ділянка під власними будівлями підприємства площею 3.7253 га за адресою: м. Павлоград, вул. Терьошкіна, 9, має цільове використання (УКЦВЗ) – 1.10.5 «підприємства іншої промисловості» (витяг з рішення Павлоградської міської ради № 598-32/У від 01.04.2008).
Основна діяльність ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 (конкретно - секція C), а саме: 16.23 - виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів. 
Здійснення діяльності з виробництва міжкімнатних дверей підтверджується також договорами про реалізацію готової продукції зокрема з такими контрагентами: 
- ТОВ «ДОРС СИТИ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 15.09.2019 №423/150719-V (а.с. 27-29, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 29 зв. бік-а.с. 33, т. 2); видаткових накладних від 24.09.2019: №5504, №5507, №5508 (а.с. 34-36, т. 2);
- ТОВ «КМК 777», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 01.01.2021 №011/010119-V (а.с. 37-39, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 39 зв. бік-а.с. 43, т. 2); видаткових накладних від 09.09.2019: №5180, №5181, №5182, №5183, №5143 (а.с. 44-48, т. 2);
- ТОВ «ІНТЕР`ЄР ЕКСПЕРТ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 19.03.2019 №213/190319-V (а.с. 49-51, т. 2), специфікацією роздрібних цін на товар (а.с. 52 зв. бік-а.с. 55, т. 2); видаткової накладної від 09.09.2019 №5146 (а.с. 56, т. 2);
- ТОВ «ЕЛІТ», що підтверджується копіями первинних документів: договору від 01.02.2023 №39/010223 (а.с. 57-60, т. 2), видаткових накладних від 09.09.2019 №5144, від 06.06.2023 №389, від 23.06.2023; №456, №457, №458, №459, №461, №462 (а.с. 61-65, т. 2)
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ «БУДМАЙСТЕР» почало здавати в оренду належні приміщення у 2020 році і здавало протягом: 2021, 2022, 2023, 2024 таким юридичним особам як: 
- ТОВ «ЕЙ ВІ КЛІНІНГ СЕРВІС», що підтверджується копіями: договору оренди приміщення від 01.12.2020 б/н (а.с. 66-67, т. 1), договору оренди (найма) від 02.08.2021 №02/08-2021 (а.с. 68-69, т. 2) та інших первинних документів;
- ТОВ «ФАБРИКА ДВЕРЕЙ ВЕРТО», що підтверджується копією договору оренди (найма) від 01.11.2023 №б/н (а.с. 71-73, т. 2) та інших первинних документів.
При цьому з 2020 року позивачем подавались декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачувався відповідний податок. 
Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав податкову пільгу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в спірний період, що виключає необхідність сплати цього податку та подання відповідної податкової звітності, що свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень від 02.04.2025 №0175520712 та від 02.04.2025 №0175470712 та як наслідок їх скасування.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог і висновки апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 21 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.В. Сафронова