Справа №766/12776/25
н/п 1-кп/766/235/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026           м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження (in absentia) кримінальне провадження №22022230000000399 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 , будучи громадянином України, достовірно усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення її території, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення та подальшого незаконного утримання окупаційною адміністрацією РФ та збройними силами РФ території м.Олешки Херсонської області, не пізніше липня 2024 року, знаходячись на тимчасово окупованій території м.Олешок Херсонської області, більш точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме, посаду так званого «начальника 9 пожежної рятувальної частини 2 пожежного рятувального відділу федеральної протипожежної служби державної протипожежної служби Головного управління МНС росії по Херсонській області» (мовою оригіналу: «начальника 9 пожарно-спасательной части 2 пожарно-спасательного отдела федеральной противопожарной службы государственной противопожарной службы Главного управления МЧС россии по Херсонской области»).
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані правові процедури у кримінальному провадженні. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_5 (in absentia), у зв`язку з його ухиленням від органу досудового розслідування та суду.
Обвинувачений у судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2025 року, відносно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне судове провадження.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.08.2025, здійснювалось у спеціальному порядку. 
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Під час судового провадження повідомлення, виклики, а також процесуальні документи публікувалися в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Вказані факти, які підтверджені наявними в матеріалах кримінального провадження документами, дають підстави для висновку, що обвинувачений мав усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; в) захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно за рахунок держави. 
Суд вважає, що дії обвинуваченого вказують, що він відмовився від свого права приймати участь у судовому розгляді.
Суд констатує, що як стороною обвинувачення в ході здійснення спеціального досудового розслідування, так і судом під час здійснення спеціального судового провадження (in absentia), були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Так, участь захисника у даному кримінальному провадженні, залученого для здійснення захисту за призначенням, була забезпечена із самого початку кримінального переслідування обвинуваченого та здійснювалася до ухвалення вироку у справі. Захисник брав участь у кожній слідчій (розшуковій) дії, яка передбачала його обов`язкову участь, отримував усі процесуальні документи, що підлягали врученню обвинуваченому, брав участь у кожному судовому засіданні. Зауважень, клопотань чи заперечень з цього приводу від захисника протягом здійснення кримінального провадження не надходило.
Таким чином, судом установлено, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення вжито всіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного на захист, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування. При здійсненні судового провадження судом також здійснені всі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ його до правосуддя, з урахуванням установлених законом особливостей такого провадження.

ІІІ Позиції сторін
Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати певні посади на строк 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Захисник просила ухвалити виправдувальний вирок, у зв`язку з недоведеністю поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні. Зазначила, що ОСОБА_5 ставиться у провину колабораційна діяльність, яка можлива лише в умовах воєнного конфлікту, у зв`язку з цим, зазначена в обвинувальному акті обставина, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану не може бути визнана такою, оскільки фактично вже врахована у викладеному обвинуваченні. Особа ОСОБА_5 недоведена, портретна експертиза у справі не проводилась. Покази свідків, що вони впізнали обвинуваченого є сумнівними, з огляду на значний проміжок часу коли вони його бачили востаннє. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_5 зайняв посаду в незаконному органі окупаційної влади добровільно.

IV. Докази, досліджені судом, надані на підтвердження вини та обставин вчинених кримінальних правопорушень.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями свідка ОСОБА_6 , згідно яких, вони разом з обвинуваченим навчалися в одному закладі з 2005 по 2010 роки. Після, працювали разом в ДСНС Херсонської області. В 2011 році ОСОБА_5 звільнився зі служби. В телеграм каналі бачив публікацію з фотозображенням на якому впізнав обвинуваченого. Зі змісту публікації вбачалося, що ОСОБА_5 працює начальником пожежної частини МНС на тимчасово окупованій території;
-показаннями свідка ОСОБА_7 , який дав аналогічні показання щодо спільної роботи з обвинуваченим у період 2010-2011 роки, та, що впізнав його на світлинах, розміщених в окупаційному Telegram каналі;
-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2025, за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які за загальними рисами обличчя впізнали ОСОБА_5 , як особу яку бачили у публікаціях в месенджері Telegram; 
-відомостями начальника Головного управління ДСНС України в Херсонській області за №6601-1940/66 від 24.04.2025, відповідно до яких, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 по 2010 роки був курсантом Академії цивільного захисту, з 20.06.2010 по 29.07.2011 обіймав посаду психолога сектору соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення при Головному управлінні МНС України в Херсонській області. 29.07.2011 ОСОБА_5 було звільнено зі служби в запас. 
-протоколом огляду від 22.04.2025, згідно якого, оглянуто публікацію розміщену в інтернет-месенджері Telegram, за відповідним посиланням, в групі під назвою: «Администрация Алешкинского муниципального округа», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка містить текстову публікацію та фотозображення. Зі змісту публікації вбачається, що відбулася зустріч з виконуючим обов`язки так званого «Алешкинского муниципального округа» ОСОБА_8 та начальником так званого «МЧС Алешкинского муниципального округа» ОСОБА_9 . На фотозображеннях зафіксовано три особи чоловічої статі, серед яких один перебуває у форменому одязі, з розпізнавальними знаками держави-агресора;
-протоколом огляду від 28.04.2025, згідно якого, оглянуто публікацію розміщену 21.02.2025 в інтернет-месенджері Telegram, за відповідним посиланням, в групі під назвою: «Администрация Алешкинского муниципального округа», яка містить текстову публікацію та фотозображення. Зі змісту публікації вбачається, що в окрузі проведено засідання комісії по безпеці дорожнього руху. До складу комісії серед інших входить «начальник 9 ПСЧ 2ПСО ФПС ГПС МЧС России по Херсонской области»; 
-протоколом огляду від 24.04.2025, відповідно до якого, оглянуто публікацію розміщену в інтернет-месенджері Telegram, за відповідним посиланням, в групі під назвою: «Администрация Алешкинского муниципального округа», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка містить текстову публікацію та фотозображення. Зі змісту публікації вбачається, що в окрузі проведено засідання комісії по попередженню та ліквідації надзвичайних ситуацій та забезпеченню пожежної безпеки. На фотозображеннях зафіксовано так званих членів комісії, серед яких знаходиться чоловік у форменому одязі, з розпізнавальними знаками держави-агресора та нашивкою на грудях з прізвищем – « ОСОБА_10 »
-протокол огляду від 25.04.2025, згідно якого, оглянуто публікацію розміщену в інтернет-месенджері Telegram, за відповідним посиланням, в групі під назвою: «МЧС Херсонской области», розміщену 04.04.2025, яка містить текстову публікацію під назвою: «МЧС России: на контроле подготовки населенных пунктом к пожарному периоду» та 3 фотозображення. На одному з фотозображеннях зафіксовано 5 осіб, серед яких знаходиться чоловік у форменому одязі, з розпізнавальними знаками держави-агресора, та нашивкою на грудях з прізвищем – « ОСОБА_10 »;
-протоколом огляду від 27.03.2025, відповідно до якого, оглянуто вебсайт мережі Інтернет під назвою «МЧС России», де міститься відомості про структуру, завдання та повноваження вказаного органу держави-агресора, а саме, що міністерство російської федерації по справам цивільної оборони, надзвичайним ситуаціям та ліквідації наслідків стихійних лих є федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції по реалізації державної політики, нормативно-правовому регулюванню, а також надзору та контролю в області цивільної оборони, захисту населення та територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, забезпечення пожежної безпеки та безпеки людей на водних об`єктах. «МЧС России» складається з регіональних управлінь, серед яких наявне так зване «ГУ МЧС России по Херсонской области»;
-протоколом огляду від 10-11.06.2025, з якого вбачається, що оглянуто вебсайт мережі Інтернет під назвою «Губернатор Херсонской области», яка містить публікацію ряду документів окупаційного органу влади під назвами «Указ Губернатора Херсонской области от 14.04.23 №86-у «Об упразднении Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий по Херсонской области»», «Указ Губернатора Херсонской области от 11.05.23 №94-у «О территориальной подсистеме Херсонской области единой государственной системе предупреждения и ликвидаций чрезвычайных ситуаций»», яким затверджено положення про зазначеного окупаційного органу. Зі змісту п.8 Положення вбачається, що постійно діючим органом територіальної підсистеми є «Главное управление Министерства Российской Федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям, ликвидации стихийных бедствий по Херсонской области». Вказані документи збережено на DVD-R диск;
-витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00052335585 від 10.07.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 ;

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з положеннями статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. (ст.86 КПК України)
За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Згідно з вимогами цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Аналізуючи вказані надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що вони є належні та допустимі, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, отримані в порядку встановленому КПК України і вказане стороною захисту не оспорюється.
Суд приймає та кладе в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_5 протокол огляду від 22.04.2025, яким оглянуто публікацію, розміщену в мережі інтернет 09.07.2024, яка прямо вказує на обвинуваченого, як начальника так званого «МЧС Алешкинского муниципального округа», показання свідків, які зазначили, що на світлинах окупаційного Telegram каналу бачили ОСОБА_5 , який був у формі з розпізнавальними знаками російської федерації.
Інші вище зазначені письмові докази, а саме відомості з державного реєстру, протоколи огляду, підтверджують факт, що обвинувачений є громадянином України, а також діяльність незаконного органу створеному на тимчасово окупованій території України, в якому ОСОБА_5 займає посаду.
Оскільки незаконний орган, мовою оригіналу - «Главного управления МЧС россии по Херсонской области», посаду в якому зайняв обвинувачений, виконує функції притаманні Державній службі України з надзвичайних ситуацій, посадові особи якої здійснюють правоохоронну функцію, крім того, такий незаконний орган створений за зразком аналогічної служби російської федерації, правоохоронні функції якої також реалізуються шляхом правозастосування, суд констатує, що вказаний незаконний орган окупаційної влади необхідно вважати правоохоронним.
Доводи захисника, що особа ОСОБА_5 не встановлена, суд вважає необґрунтованими.
Зі змісту статті 94 КПК України вбачається, що суд, при прийнятті відповідного процесуального рішення, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи приведеними до присяги та попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, детально розповіли, що особисто знають обвинуваченого, оскільки разом працювали в МНС Херсонської області. Вказані обставини об`єктивно узгоджуються з відомостями начальника Головного управління ДСНС України в Херсонській області за №6601-1940/66 від 24.04.2025, про проходження обвинуваченим служби, у зазначений свідками період. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів показання свідків, що вони впізнали обвинуваченого на світлинах в Telegram каналі, оскільки такі показання не є єдиними доказами винуватості ОСОБА_5 і ці докази стороною захисту не спростовані. З цих підстав, суд визнає показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 достовірними.
Сукупність наведених належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку доводять, що кримінальне правопорушення було вчинено саме обвинуваченим - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи сторони захисту про відсутність доказів добровільності зайняття обвинуваченим посади начальника пожежної частини в структурі так званого «МЧС» окупаційної адміністрації є непереконливими. Відсутність прямих доказів на підтвердження добровільності зайняття обвинуваченим посади, не спростовує встановлені судом обставин в цій частині, оскільки така ознака як добровільність, підтверджується сукупністю досліджених доказів, зокрема, відомостями з протоколів огляду, які вказують, що обвинувачений усвідомлено виконував функції начальника пожежної частини на тимчасово окупованій території, активно представляв підрозділ який очолював у взаємодії з іншими окупаційними органами влади. Така активна поведінка обвинуваченого, з публічною ідентифікацією себе як представника такої окупаційного органу влади, свідчить про добровільність його дій. За відсутності будь-яких належних і допустимих доказів реального, безпосереднього та невідворотного примусу до зайняття зазначеної посади, суд доходить висновку, що обвинувачений добровільно зайняв керівну посаду в окупаційному органі влади.
Отже, сукупність досліджених судом достовірних доказів у своєму взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, і він винний у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Разом з цим, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , суду надано протоколи огляду від 30.04.2025, за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в присутності яких оглянуто збережені додатки до протоколів огляду від 22.04.2025, 24.04.2025, 25.04.2025, 28.04.2025, у виді фотозображень. Під час проведення слідчої дії свідки впізнали на фотозображеннях ОСОБА_5 ; 
Суд визнає вказані докази недопустимими виходячи з наступного. 
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Суд констатує, що під час проведення слідчим такої дії як огляд за участю свідків, фактично мало місце впізнання особи. 
Вимоги та підстави проведення впізнання особи визначенні ст.228 КПК України.
Зі змісту статті 228 КПК України вбачається, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Матеріали відеозапису з зображенням особи, яка підлягає впізнанню, можуть бути пред`явлені лише за умови зображення на них не менше чотирьох осіб, які повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
З протоколів вбачається, що вказаних вимог КПК не дотримано, оскільки особа яка підлягала впізнанню, мала виражені відмінності у віці, зовнішності та одязі з іншими особами на зображенні. На деяких зображеннях кількість осіб була менше чотирьох. 
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч.1 ст.86 КПК)
Враховуючи, що впізнання за участю свідків проведено з істотним порушенням вимог КПК України, вище вказані протоколи огляду за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є недопустимими доказами.

VI. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Доводи, захисника, що «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» не може бути врахована як обставина, яка обтяжує покарання суд вважає безпідставним.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій. 
Диспозиція ч. 7 ст. 111-1 КК України, яка інкримінована обвинуваченому, не включає цю обставину, а передбачає добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а отже така обставина може враховуватись для індивідуалізації покарання.

VІІ. Мотиви призначення покарання
Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що загрожує незалежності, суверенітету, територіальній цілісності та безпеці держави України, даних про його особу, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства. Обвинуваченому має бути призначене обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади. 
Також, враховуючи, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, суд вважає необхідним застосувати додаткове покарання у виді конфіскації всього належного обвинуваченому майна.

VIІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.08.2025 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання суд вважає доцільним залишити без змін.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.08.2025 року на майно ОСОБА_5 : автомобіль марки «ВАЗ 2121», 1983 року випуску, VIN НОМЕР_3 , накладено арешт. 
Враховуючи, що до обвинуваченого застосовується додаткове покарання у виді конфіскації майна, підстав для скасування арешту майна немає. 
Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.
Арешт накладений на майно обвинуваченого залишити без змін до виконання вироку в частині конфіскації майна.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1