ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/9928/25
провадження № 2/753/2260/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» про стягнення матеріальних збитків за невиконання умов договору №0810202407 від 08.10.2024 в розмірі 14100,00 грн та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 жовтня 2024 року позивач звернувся до ТОВ «Амадео право» з метою придбання юридичних послуг по перерахуванню пенсії військовим пенсіонерам. Після проведення консультації, юристи компанії запропонували укласти договір. 08 жовтня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 0810202407 про надання юридичних послуг. Предметом договору було надання позивачу послуг з підготовки запиту до Головного управління Пенсійного фонду України; підготовки заяви про перерахунок пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України; підготовки позову до суду про перерахування пенсії позивача. Строк виконання умов договору - протягом 10 днів з дня надання позивачем необхідних відомостей та документів, які були надані відповідачу в день підписання договору. На виконання умов договору позивач вніс на рахунок відповідача 14100 грн. Оскільки відповідачем не виконано в строки визначені договором умови договору, позивач після численних дзвінків до відповідача, особисто 07 березня 2025 року прибув до офісу відповідача, де просив розірвати договорі з підстав його невиконання в строки. Після чого юрист компанії роздрукував ряд документів (без позовної заяви), які на думку позивача були стандартні та зовсім не стосувались позивача, оскільки посилання були на інші обставини, а не ті які були повідомлені позивачем, а також в тексті було зазначено іншу особу жіночого роду. 
07 березня 2025 року позивач написав заяву про розірвання договору, однак відповідач відмовився повертати йому кошти.
Позивач зазначає, що такі дії відповідача вплинули на його стан здоров`я, призвели до моральних страждань, посилились хронічні захворювання, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача також і моральну шкоду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
11 червня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що ним були виконані умови договору в повному обсязі та підготовлені документи направлені разом з актом позивачу засобами поштового зв`язку, натомість позивач безпідставно відмовився від підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Таким чином підставі п. 3.6 договору послуги вважаються прийнятими замовником без претензій та зауважень.
Також у поданому відзиві відповідач заперечував щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди.
12 червня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач зазначив, що умови договору не передбачають відправлення документів поштовим зв`язком. Таке право у відповідача виникає лише у разі ухилення замовника від прийняття наданих послуг. Доказів ухилення позивача від отримання наданих послуг відповідачем не надано. Також позивач зазначає, що рекомендований лист ним не отримано, а відповідач не повідомляв його про направлення документів за номером телефону.
Також позивач зазначає про недоліки підготовлених документів, а саме, що в наданих документах міститься посилання щодо застосування норм законодавства про загальнодержавне пенсійне страхування, що також свідчить про неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, оскільки він є військовим пенсіонером і до нього застосовується інше нормативне регулювання.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року витребувано у АТ «Укрпошта» інформацію щодо вручення ОСОБА_1 поштового відправлення за накладною №0101911657644.
23 червня 2025 року від позивача надійшли доповнення до відповіді на відзив, в яких він зазначив, що оскілки ним не було отримано відправлення відповідача, то воно повинно було повернутись до відправника, що останній не надав.
04 та 07 липня 2025 року від Акціонерного товариства «Укрпошта» надійшла відповідь на виконання вимог ухвали суду, згідно якої поштове відправлення № 0101911657644 від 15.10.2024 надійшло на адресу ОСОБА_1 17.10.2024 (до відділення, м. Київ, 02095), та у зв`язку з неврученням адресату, його за закінченням терміну зберігання повернуто 31.10.2024 за зворотною адресою до відділення № 1 м. Київ та через невручення відправнику протягом строку зберігання, направлене 15.11.2024 до комори зберігання м. Київ, яке було знищене відповідно до акту № 8 від 18.04.2025.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 08 жовтня 2024 року між ТОВ «АМАДЕО ПРАВО» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 0810202407 про надання юридичних послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується, за дорученням замовника, надати юридичні послуги, зазначених у п. 1.2. цього договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі.
Так, згідно з п. 1.2 договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: надання консультації та підготовка процесуальних документів, а саме: запит до ПФУ; заява до ПФУ; позовна заява до суду.
Відповідно до п. 2.1.3 договору, виконавець зобов`язаний підготувати проекти документів, зазначених у п. 1.2. договору, протягом 10 (десяти) днів з моменту надання замовником необхідних відомостей і документів.
Як визначено п. 3.1 договору послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акта про надання юридичних послуг.
Пунктом 4.1. договору визначено, що вартість юридичних послуг, вказаних у п. 1.2 цього договору становить 14 100 гривень і сплачується замовником у касу виконавця або безготівковим перерахуванням на розрахунковий рахунок.
Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 3 від 08 жовтня 2024 року, від ОСОБА_1 прийнято 14100 грн головним бухгалтером ТОВ «Амадео право».
Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав у вказані в договорі строки, а тому позивач 07 березня 2025 року звернувся до ТОВ «Амадео право» з заявою, в якій просив розірвати договір № 0810202407 від 08 жовтня 2024 року та повернути грошові кошти у сумі 14 100,00 грн.
На вказану заяву ТОВ «Амадео право» листом від 02 квітня 2025 року повідомило, що умови договору ними було виконано та 15 жовтня 2024 року надіслано на поштову адресу акт приймання-передачі за договором № 0810202407 про надання юридичних послуг від 08 жовтня 2024 року на суму 14 100,00 грн та оскільки у відповідь на акт приймання-передачі не було жодних письмових зауважень у строк не пізніше 5 днів з моменту отримання замовником акту приймання-передачі, то відсутні підстави для повернення коштів, а договір вважається розірваним з 02 квітня 2025 року.
Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства «Укрпошта», поштове відправлення № 0101911657644 від 15жовтня 2024 року надійшло на адресу ОСОБА_1 17 жовтня 2024 року (до відділення, м. Київ, 02095) та у зв`язку з неврученням адресату за закінченням терміну зберігання було повернуто 31 жовтня 2024 року за зворотною адресою до відділення № 1 м. Київ і через невручення відправнику протягом строку зберігання, направлене 15 листопада 2024 року до комори зберігання м. Київ та було знищене відповідно до акту № 8 від 18.04.2025.
Як слідує з пункту 3.2. договору, у випадку необґрунтованого ухилення замовника від прийняття наданих послуг і підписання акта у передбачені цим договором строки, виконавець має право повідомити замовника про виконану роботу, направивши останньому документи, що підтверджують виконання зобов`язань, а також підписаний зі своєї сторони акт про надання юридичних послуг, за допомого електронного або письмового підпису, по електронній пошті ТОВ «Амадео право» та/або рекомендованим листом з описом вкладення.
Згідно з пунктом 3.3. договору замовник у строк не пізніше 5 днів з моменту отримання Акта зобов`язаний розглянути і підписати його та направити один підписаний екземпляр виконавцю. 
За наявності будь-яких зауважень, у тому числі щодо якості та обсягу наданих послуг, замовник у строк, передбачений ля розгляду і підписання акта направляє відповідні зауваження на адресу виконавця з вимогами виправити зауваження, а виконавець у розумний строк їх усуває (пункт 3.5. договору).
Відповідно до п. 3.6. договору у разі ухилення або невмотивованої відмови замовника від підписання направленого йому акта, послуги будуть вважатися прийнятими замовником без претензій і зауважень. 
Пунктом 5.8 договору передбачено, що замовник згодний одержувати юридично-значимі повідомлення за допомогою засобів СМС-інформування за телефоном 0663241255.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1. ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю.
Як визначено ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).
Так, право розірвання договору споживача передбачено ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Як визначено частинами 1, 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків..
Судом встановлено, що 07 березня 2025 року у зв`язку з невиконанням у визначені договором строки умовдоговору позивач звернувся до відповідача заявою про розірвання договору та просив повернути сплачені кошти, на що відповідач відмовив у поверненні коштів та розірвав договір.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що ним були надані послуги передбачені договором, оскільки згідно з п. 3.2. договору, на який посилається відповідач, надсилання акту-приймання передачі рекомендованим листом з описом вкладення можливе лише у випадку ухилення замовника від прийняття наданих послуг і підписання акту у передбачені договором строки, доказів ухилення позивача від прийняття наданих послуг та підписання акту приймання-передачі відповідачем не надано.
Також відповідач не надав доказів інформування позивача про виконання роботи за допомогою смс-інформування відповідно до п. 5.8. договору.
Окрім того, з підготовлених відповідачем на замовлення позивача документів вбачається ряд недоліків, на які позивач звертає увагу у позовній заяві та на які мав право зробити зауваження згідно з умовами спірного договору у випадку виконання його умов у строки і в порядку, передбаченому договором.
Суд також враховує, що обов`язок розглянути і підписати акт у п`ятиденний строк (як і право висловити зауваження щодо виконаної роботи у цей же строк) виникає у замовника після отримання акту. Проте, як слідує з відповідні АТ «Укрпошта» на запит суду, позивач не отримав акт приймання-передачі та інші документи, вказані у описі вкладення до цінного листа.
Таким чином, оскільки право позивача на розірвання договору встановлено законом (статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів»), оспорюваний договір відповідно до вимог частини третьої статті 651 ЦК України є розірваним.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 752/146/17.
Разом із цим, відповідачем не доведено наявність поважних причин невиконання своїх зобов`язань та обов`язку з повернення коштів або обставин, що звільняли б відповідача від обов`язку повернути кошти (аванс).
Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в розмірі 14 100 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд при цьому також враховує висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17), згідно з яким аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося.
Положеннями частин першої, третьої статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.
Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн суд зазначає таке.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
Частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Дослідивши обставини справи, пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті спору, суд вважає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору передбачені договором у строки, позивачу було заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у емоційних стражданнях, пов`язаних із невиконанням договору та відсутністю інформації щодо наданих послуг, втратою часу для вирішення питання про здійснення перерахунку пенсії, неповерненням сплачених коштів.
При визначенні розміру відшкодування суд враховує, що такий розмір має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. 
У контексті обставин цієї справи та поведінки всіх учасників цих правовідносин, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, час, необхідний для відновлення його порушених прав і докладені до цього зусилля, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з урахуванням встановлених судом обставин цієї справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню у сумі 2 000,00 грн.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.
Отже, з відповідача на підставі положень ч. 6, 9 ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави судовий збір повністю в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 10-13, 76-81, 141, 258-259, 263-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» про захист прав споживачів задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» на користь ОСОБА_1 збитки у сумі 14 100 (чотирнадцять тисяч сто) гривень та 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
В іншій частині вимог - у позові відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео право» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. 
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Амадео Право» (01001, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 17, код ЄДРПОУ 44467302).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 06 січня 2026 року.

Суддя           Олександр ЯКУСИК