ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року	справа № 380/21701/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії -

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), у якій просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо винесення наказу №822-ос від 06 червня 2025 року щодо продовження строку дії контракту старшому сержант ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 та скасувати його;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити з військової служби ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням терміну дії контракту;
- виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 на день звільнення усі належні військовослужбовцю виплати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ). Вказує про те, що уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах сержантського та старшинського складу, строком до 21.06.2025. Позивач 30.07.2025 подав рапорт, у якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану. Проте, 16.08.2025 відповідач відмовив у задоволенні рапорту у зв`язку із несвоєчасним поданням рапорту. Зауважує про те, що наказ №822-ОС про продовження дії контракту датований 06.06.2025, в той час коли дія самого Контракту ще не сплила. Відтак, у зв`язку з протиправними діями відповідача щодо продовження строку контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) ( далі – відповідач ) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Станом на дату видання наказу від 06.06.2025 № 822-ОС позивач не подавав рапорту про небажання продовжувати військову службу у зв`язку із закінченням строку контракту. За умов дії воєнного стану та відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення № 1115/2009 дія контракту правомірно продовжується понад встановлені строки. Наказ про продовження дії контракту є чинним, у судовому порядку не скасований, а тому правові та фактичні підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні. Дії військової частини НОМЕР_1 здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) за контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу від 23.06.2022.
Пунктом 3 вказаного контракту визначено, що він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки з 23 червня 2022 року по 22 червня 2025 року.
Відповідно до Витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» №822-ОС від 06 червня 2025 року продовжено дію контракту сержанту ОСОБА_1 , з 23 червня 2025 року.
30 липня 2025 року позивач звернувся з рапортом до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 »( тип Б) із рапортом в якому просив звільнити його з лав Державної прикордонної служби України, на підставі підпункту «ж» пункту 3) з закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану. Вказав, що ним не подавався рапорт за три місяці до закінчення строку контракту в якому висловив бажання продовжувати військову службу після завершення дії контракту від 23.06.2022 №336-ОС. Бажання продовжувати військову службу не висловив.
Листом від 16.08.2025 №08/67119/25-Ви відповідач повідомив про відмову у задоволенні вказаного рапорту. Вказано, що позивачем несвоєчасно подано рапорт щодо звільнення з військової служби, дію контракту продовжено понад встановлені строки, з 23 червня 2025 року на період дії воєнного стану в установленому порядку.
Позивач вважає таку відмову протиправною, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
Приф прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України та діє на момент розгляду цієї справи.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.12.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 3 Закону №2232-ХІІ визначає, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно зі статтею 19 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни, які перебувають на військовому обліку та мають вищу, фахову передвищу, професійну (професійно-технічну), повну або базову загальну середню освіту і не проходили базову військову службу, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку і вирішили вступити на військову службу за контрактом, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з дотриманням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт про проходження військової служби.
Згідно з частинами другою, третьою, дев`ятою статті 23 Закону №2232-XII для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб рядового складу - 3 роки; для осіб сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років.
Для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом в особливий період та призначаються на посади, крім осіб, зазначених в абзаці другому цієї частини, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.
Для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом в особливий період, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється один рік. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені частиною четвертою цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.
Під час дії воєнного стану для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, у тому числі з числа військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, строк військової служби може встановлюватися на час до оголошення рішення про демобілізацію або на строки, визначені частиною другою цієї статті.
Під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки, зокрема, на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII( у редакції, чинній на дату прийняття наказу №06.06.2025 №822-ОС) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України), але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби;
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
ж) у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану;
з) у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя;
и) у зв`язку з визнанням військовослужбовця таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 цього Закону (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);
і) через службову невідповідність (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);
ї) у зв`язку з відмовою від проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України).
Пунктом 2 частини восьмої статті 23 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на дату прийняття наказу №06.06.2025 №822-ОС) визначено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону; до дня завершення виконання завдань в інтересах оборони України, безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, а також у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії держави, що формально чи фактично є учасником воєнних дій проти України; на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Умову підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII щодо наявності контракту, укладеного під час дії воєнного стану слід розуміти, як таку, що контракт має бути укладений під час дії воєнного стану.
З аналізу наведених норм судом встановлено, що право військовослужбовця на звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону виникає за наявності таких обставин: 1) укладання контракту під час дії воєнного стану; 2) закінчення строку дії такого контракту; 3) відсутність у військовослужбовця бажання продовжувати військову службу.
Проходження військової служби у Державній прикордонній службі врегульовано зокрема Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі – Положення №1115/2009).
Відповідно до пункту 17 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі – Положення №1115/2009) з громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода, укладена відповідно до вимог, визначених цим Положенням, між громадянином і державою, від імені якої виступає уповноважений орган Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
З громадянином, який вступає на військову службу, можуть бути укладені такі види контрактів, зокрема, контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу (додаток 1).
Згідно з підпунктом 1 пункту 29 Положення №1115/2009 право на укладення контракту про проходження військової служби та внесення змін до нього надається, зокрема, начальнику органа Держприкордонслужби, який має право видавати накази по особовому складу, - з усіма військовослужбовцями рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цьому органі, а також із громадянами, які приймаються на військову службу до цього органу на посади осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу
Відповідно до підпункту 1 пункту 270 Положення №1115/2009 звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою – шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється, зокрема, начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби.
Згідно з пунктом 273 Положення №1115/2009 начальники органів Держприкордонслужби відповідно до наданих їм прав зобов`язані звільнити з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, або тих, що не виявили бажання укладати новий контракт.
Документи на звільнення з військової служби військовослужбовців, які досягли граничного віку перебування на військовій службі або в яких закінчується строк дії контракту, надсилаються для розгляду посадовим особам, які мають право їх звільняти, не пізніше ніж за два місяці до досягнення військовослужбовцем граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту. Наказ про звільнення таких військовослужбовців повинен бути виданий не пізніше ніж за місяць до досягнення граничного віку перебування на військовій службі або закінчення строку контракту.
Військовослужбовці, яких звільнено з військової служби за віком чи у зв`язку із закінченням строку контракту, виключаються зі списків особового складу органу Держприкордонслужби в день, що настає за днем досягнення граничного віку перебування на військовій службі чи днем закінчення контракту про проходження військової служби. Здавання посади такими військовослужбовцями повинно бути здійснено не пізніше дня досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу від 23 червня 2022 року. Згідно з пунктом 3 зазначеного контракту, він є строковим та укладений за погодженням сторін на три роки у період з 23 червня 2022 року по 22 червня 2025 року.
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06 червня 2025 року № 822-ОС дію контракту позивача було продовжено понад встановлений строк.
30 липня 2025 року позивач звернувся з рапортом до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип Б), у якому просив звільнити його з військової служби у Державній прикордонній службі України на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України № 2232-XII у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану. При цьому позивач зазначив, що ним не подавався рапорт за три місяці до закінчення строку дії контракту, в якому він висловлював би бажання продовжувати військову службу після завершення контракту від 23.06.2022 № 336-ОС, а також наголосив на відсутності наміру продовжувати військову службу.
Листом від 16 серпня 2025 року вих. № 08/67119/25-Вих відповідач повідомив позивача про відмову в задоволенні поданого рапорту, мотивуючи це несвоєчасним поданням рапорту про звільнення та продовженням дії контракту понад установлені строки з 23 червня 2025 року на період дії воєнного стану у визначеному законом порядку.
Суд повторно наголошує, що відповідно до підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, підлягають звільненню з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану у зв`язку із закінченням строку служби, якщо такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану.
Таким чином, позивач мав право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України № 2232-XII як особа, яка уклала контракт під час дії воєнного стану, та реалізував це право шляхом звернення до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 з дотриманням вимог пункту 270 Положення № 1115/2009.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 у задоволенні рапорту позивача, викладена у листі від 16 серпня 2025 року вих. № 08/67119/25-Ви, є протиправною.
Щодо аргументу відповідача про те, що станом на день видання наказу 06 червня 2025 року № 822-ОС, позивач не звертався із рапортом про небажання продовження військової служби, відповідно відповідач вважає, що вказаний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає, оскільки відповідає положенням статті 23 Закону №2232-XII.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 4 контракту зміни та доповнення до контракту вносяться тільки за згодою сторін у письмовій формі та не можуть суперечити законодавству.
Водночас, відповідачем не доведено, що позивачем надавалась така згода, жодних документів, які підтверджують вжиття відповідачем заходів узгодження з позивачем внесення змін та доповнень до контракту, а також досягнення між сторонами відповідної згоди, що засвідчується підписами сторін контракту, суду не надано.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 на день звільнення усі належні військовослужбовцю виплати, суд зазначає про таке.
Оскільки лише цим судовим рішенням відповідача зобов`язується звільнити позивача з військової служби, вимоги про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити позивачу всі належні військовослужбовцю виплати на день звільнення, є похідними від вимоги про звільнення та підлягають виконанню після набрання рішенням суду законної сили. Відтак, зазначені вимоги є передчасними.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №822-ос від 06 червня 2025 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У решті позовних вимог відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович