Справа № 569/21423/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року           с-ще Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
судді –       Світличного Р.В.,
за участю секретаря –     Савич Ж.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Зарічненського районного суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю у період з жовтня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В заяві вказувала, що з жовтня 2013 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. В період спільного проживання у них народився сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження сина відомості про батька записані у відповідності ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2025 року встановлено батьківство ОСОБА_4 щодо дитини ОСОБА_5 та визнано батьком.
Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки пов`язане з цивільними правами та можливості отримання нею матеріальної допомоги. 
Покликаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з жовтня 2013 року по день смерті ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В підготовче судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Свою позовну заяву підтримує і просить задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 (мати померлого) та ОСОБА_3 (рідна сестра померлого), 26 грудня 2025 року надіслали суду свої заяви, в яких підтверджують проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 (їх сином та братом), однією сім`єю. Не заперечують про встановлення такого факту.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову
Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, заявили клопотання про розгляд справу у їх відсутності, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» - членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), алей інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя ; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Подібна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №524/10054/16 (61-21748св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України) .
Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично підтвердили у своїх заявах, що ОСОБА_1 проживала з їх сином та братом  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, не заперечуються проти встановлення такого факту, а тому вирішуючи питання про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд виходить з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні статті 74 СК України.
А тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання її та ОСОБА_4 з жовтня 2013 року до 17 лютого 2024 року, однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя.
Враховуючи, що позивачка не бажає стягувати судові витрати з відповідачів та такого клопотання не заявляла, суд вважає за доцільне віднести судові ситрати на рахунок заявниці. 
Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з жовтня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 – день смерті.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони по справі: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач 1): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Відповідач 2): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Суддя:         Р.В. Світличний