ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р. 	Справа № 520/5448/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 02.06.25  по справі № 520/5448/25
за позовом                 Приватне акціонерне товариство "НОВИЙ СТИЛЬ"  
до                 Харківська митниця                         
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Новий стиль» (далі –  ПрАТ «Новий стиль», Товариство, декларант, позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (далі – відповідач, митний орган), у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ 44017626) на користь Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (Григорівське шосе, буд. 88,м. Харків, 61020, код ЄДРПОУ 32565288) сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, оскільки при здійсненні митного оформлення товару за митною декларацією № 24UA807200013314U2 від 09.09.2024 (далі – МД) відповідачу було надано повний пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, які не містили жодних розбіжностей, що могли вплинути на числові значення складових митної вартості, однак відповідачем безпідставно оформлено запит (електронне повідомлення) № 26906 від 09.09.2024 про необхідність надання додаткових документів без зазначення, які саме обґрунтовані недоліки мають подані разом з митною декларацією документи, у чому полягає їх недостатність для визначення складових митної вартості товарів або яка інформація, що стосується митної вартості є недостовірною.
Разом з цим, незважаючи на необґрунтованість скерованого позивачу запиту, ПрАТ «Новий стиль» у відповідь надало митному органу лист вих. № 09/09/2024-1ф від 09 вересня 2024 року з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару, які також залишились поза увагою митного органу, що спричинило прийняття відповідачем незаконного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, яким митна вартість товару була неправомірна збільшена.
Стверджував, що сама по собі відмінність заявленої митної вартості товарів від митної вартості раніше розмитнених по ПрАТ «Новий стиль» товарів, наявність рішення про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД 8412310098) не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості та не призводить до обов`язкового коригування заявленої у подальшому митної вартості товарів.
Пояснив, що оскільки перевезення товару за вищевказаною МД на користь ПрАТ «Новий стиль» відповідно до наданого разом з МД при розмитненні товару Договору №240036 від 08 січня 2024 року) здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛЬЛАЙТ» (далі - ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙТ») шляхом надання транспортно-експедиторських послуг, у ПрАТ «Новий стиль» не було у розпорядженні ані транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту TJSHTCL-006519-1, ані банківського/платіжного документу, що підтверджує факт оплати морського фрахту, передбаченого умовами коносаменту TJSHTCL-006055, ані посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений в CMR № CL-006519-1, так як вказані документи укладалися безпосередньо між перевізником та ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙТ».
Наполягав, що не надання митному органу проформи-інвойсу № P124-004-015, який зазначений у комерційному інвойсі № C124-006-021, також не є підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки за змістом наданої до митного оформлення платіжної інструкції № 305 від 30.09.2024 товар був оплачений у повному обсязі саме на підставі комерційного інвойсу від 16.06.2024 № С124-006-021, який є основним документом відповідно до приписів пункту 5.2 Контракту № East-03  від 03.02.2023 (далі – Контракт) для оплати товару.
Щодо відсутності прайс-листа виробника товару та сертифікату походження товару, передбачених умовами пункту 3.7. Контракту, зазначив, що як прайс-лист так і сертифікат походження товару не є обов`язковими документами, які мають надаватися декларантом до митного органу, та надаються декларантом до митного органу лише з метою додаткового інформаційного обґрунтування при поданні митної декларації.
Вважав неприйнятним не визнання митної вартості товару за основним методом через не зазначення у транспортних рахунках на оплату від 07.08.2024 № 3521 та від 29.08.2024 № 3870 географічних пунктів, між якими було здійснено перевезення, оскільки такі відомості містилися у наданій до митного оформлення довідці про транспортні послуги, що залишено поза увагою відповідачем.
Додатково зазначив, що транспортні витрати у повному обсязі підтверджені Довідкою про транспортні послуги, рахунками фактурами та платіжними інструкціями про оплату цих послуг, а тому доводи Харківської митниці про не доведеність декларантом правильності розподілу транспортних витрат є необґрунтованими.
З огляду на те, що позивачу не відомі правила заповнення митних декларацій у Китаї та у нього відсутня можливість впливу на заповнення цього документу, експортна декларація була подана митному органу у тому вигляді у якому її заповнив експортер, отже помилки у зазначенні номерів коносаменту та проформи-інвойсу не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Крім того, переконував, що цей документ не містить цифрових значень та не може впливати на визначення ціни товару.
Зауважив, що звітом про оцінку майна № 19/09/2024/01 від 19.09.2024 підтверджено митну вартість товару, яка була визначена первинно декларантом (5600,00 доларів США), що додатково підтверджує протиправність рішення про коригування заявленої митної вартості № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, яке підлягає скасуванню у судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі №520/5448/25 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (шосе Григорівське, буд. 88, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61020) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61005) про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено в повному обсязі.
Скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" сплачений судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 по справі № 520/5448/25 та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову ПрАТ «Новий стиль».
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 МК України, додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення від 02.06.2025 фактично прийнято доводи позивача і взагалі не надано оцінку аргументам Харківської митниці, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також нормам національного та міжнародного законодавства.
Стверджував, що відповідачем у повній мірі доведено правомірність застосування другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору, щодо ідентичних товарів (другий метод), однак зазначене залишилось поза увагою суду.
Зауважив, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за спірною ЕМД здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Враховуючи, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення за вищезазначеною ЕМД - спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару, а зазначені рекомендації системи АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є обов`язковими до виконання, посадова особа митного органу повинна була більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
Звернув увагу, що задекларований позивачем рівень митної вартості товарів, поданих до митного контролю та митного оформлення по ЕМД № 24UA807200013314U2 від 09.09.2024, є нижчим ніж рівень митної вартості на подібні товари, які були оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМС України раніше. Так, у результаті порівняння задекларованого позивачем за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено, що рівень митної вартості товарів згідно ЄАІС: товар № 1 - 3,77 дол. США/кг, у той час як задекларований рівень митної вартості – 2,39 дол. США/кг (джерело: ЕМД 24UA100060220552U4 (UA100060/2024/220552) від 20.07.2024 (тов. 3).
Переконував, що наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД 8412310098) по даному підприємству, відсутність сертифікату походження товару та прайс-листа виробника товару, передбачених умовами пункту 3.7. Контракту, не зазначення терміну дії у прайс-листі від 17.04.2024 № б\н, невідповідність назви коносаменту та номеру проформи-інвойсу, наданих до митного оформлення, експортній декларації №531620240161478084 від 20.06.2024, не підтвердження митної вартості в частині понесених транспортних витрат на основі поданих позивачем транспортних документів, не надання до митного оформлення договору щодо морського перевезення згідно з коносаментом TJSHTCL-006519-1, банківського/платіжного документу, що підтверджує факт оплати морського фрахту та посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений в CMR № CL-006519-1, відсутність інформації щодо вартості експедиторської винагороди за межами митної території України, заявки, обов`язковість якої передбачено пунктами 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 № 240036, інформації щодо угод на ідентичні товари, на подібні товари, ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, документів, які мали вплив на процес формування ціни товару, на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів, витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, у сукупності обумовило наявність у посадової особи митниці сумніву у правильності визначення митної вартості товару позивача, заявленої у ЕМД №24UA807200013314U2 від 09.09.2024, що є обов`язковою обставиною з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, на відповідний запит митного органу, декларант надіслав листа № 09/09/2024-1ф від 09.09.2024, яким повідомив про неможливість надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість, та заявив вимогу щодо прийняття митницею рішення.
Зауважив, що можливі втрати Державного бюджету України у разі здійснення митного оформлення товару за митною вартістю, визначеною позивачем по ЕМД №24UA807200013314U2 від 09.09.2024, становитимуть 47054,10 грн.
Позивач, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Новий стиль», на територію України був ввезений товар: силові пневмоциліндри лінійної дії багатоцільового призначення, які використовуються для виробництва меблів, країна виробництва: Китай. Імпорт товару здійснювався на підставі Контракту № East-03 від 03.02.2023 та додатків до нього, інших товаросупровідних документів, документів на перевезення.
Умовами пункту 1.1. Контракту, в якому позивач є Покупцем, а Продавцем – компанія SHANGHAI EAST PACIFIC TRADING LIMITED, Shanghai, China (Китай) визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: частини та компоненти стільців і меблів (надалі іменовану – Товар) на умовах, викладених у Контракті.
Відповідно до пункту 3.1. Контракту, комерційного інвойсу від 16.06.2024 № С124-006-021 та специфікації № 46 від 16.06.2024 продавець поставляє покупцю товар на умовах: EX-WORK YIXING, Сhina відповідно до Інкотермс 2010.
Згідно з пунктом 5.2. Контракту, умови оплати – 35 календарних днів після отримання покупцем відвантажувальних документів. Строки оплати можуть регулюватись в інвойсах.
Комерційним інвойсом від 16.06.2024 № С124-006-021 визначені асортимент та ціна товару, яка становить 5600,00 (п`ять тисяч шістсот доларів США, 00 центів) доларів США, а також строк оплати 30 днів, з моменту видачі коносаменту.
Товар був ввезений окремою партією, а для митного оформлення позивачем 09.09.2024 була складена окрема митна декларація № 24UA807200013314U2, з визначенням митної вартості товару за ціною договору (контракту) у відповідності до вимог Митного кодексу України.
На підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, у тому числі обов`язкові, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України:
- контракт N East-03 від 03.02.2023;
- специфікація № 46 від 16.06.2024;
- комерційний інвойс від 16.06.2024 № С124-006-021 (з перекладом);
- договір на транспортно - експедиторські послуги N 240036 від 08.01.2024;
- рахунок № 3521 від 07.08.2024;
- рахунок № 3870 від 29.08.2024;
- довідка про вартість перевезення N CL-006519-1 від 29.08.2024;
- коносамент TJSHTCL-006519-1 від 24.06.2024;
- транспортна накладна (CMR) N CL-006519-1 від 27.06.2024;
- пакувальний лист;
- копія експортної декларації країни відправлення від 20.06.2024 №531620240161478084 з перекладом на українську мову.
Під час контролю митної вартості товару за митною декларацією №24UA807200013314U2, відповідачем оформлений запит (електронне повідомлення декларанту) № 26906 від 09.09.2024, яким позивачу було запропоновано надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів відповідно до приписів частини 3 статті 53 МК України, а також відомості, що підтверджують відсутність обмежень згідно зі статтею 58 МК України.
Також було повідомлено, що відповідно до програмного комплексу АСМО Інспектор, мінімальна митна вартість ідентичного/подібного товару митне оформлення якого вже здійснено в максимально наближений термін складає: тов. № 1 = 3,77 $/кг.
Позивач у відповідь надав лист вих. № 09/09/2024-1ф від 09 вересня 2024 року, яким повідомив, що «на товар, зазначений у митній декларації № 24UA807200013314U2 відсутнє: 1) обмеження щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, без винятка, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи, що ним було надано всі наявні на дату розмитнення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару.».
У зв`язку з чим, просив дозволити митне оформлення вантажу відповідно до вимог статті 55 МК України, прийняти рішення про визначення митної вартості.
Відповідачем, за наслідками розгляду поданих позивачем документів та пояснень, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, яким митна вартість імпортованого позивачем товару була збільшена. Також, на підставі прийнятого рішення про коригування відповідачем оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації № UA 807200/2024/000650.
Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, оскільки зазначені митницею розбіжності та недоліки документів на підтвердження митної вартості товару у своїй сукупності не можуть свідчити про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, та є наслідком помилкового тлумачення відповідачем норм митного законодавства та неуважного вивчення документів, зокрема, щодо визначення умов оплати товару, його поставки, деталей заповнення обов`язкових документів в частині зазначення номеру контейнера, тощо, що призвело до надмірного формалізму та прийняття необґрунтованого рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.
Однак, враховуючи ненадання позивачем додаткових документів на письмовий запит митного органу, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.
Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 колегія суддів зазначає наступне.
Дослідивши наявний в матеріалах справи Контракт, колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митною декларацією №24UA807200013314U2 від 09.09.2024, є відповідні специфікації та інвойси на конкретну партію товару (пункт 4.1 Контракту). Умови поставки за цим Контрактом визначені у розділі 3.
Умови поставки конкретної партії товару вказуються у відповідному Інвойсі та Специфікації (пункт 3.1 Контракту).
Специфікацією № 46 від 16.06.2024 до Контракту передбачена поставка позивачу наступного товару:
- Пневматичний циліндр лінійної дії, кількістю 1750 шт, по ціні 3,20 дол. США за шт, загальною вартістю 5600,00 дол. США.
Зазначена інформація узгоджується зі змістом комерційного інвойсу № СІ24-006-021 від 16.06.2024.
Згідно з вищевказаними специфікацією та інвойсом, умови поставки товару визначені як EX-WORK YIXING, China.
Відповідно до Інкотермс (редакція 2010 року) умови поставки EXW (Ex Works) 2010 означають, що продавець виконав свої зобов`язання, коли надав товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві, заводі або складі. Відповідальність за всі подальші ризики, витрати та оформлення переходить до покупця, який самостійно організовує завантаження, транспортування, експортне митне оформлення та всі подальші логістичні процедури.
Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункту пропуску Дорогуск, яка загалом становить 84155,26 грн та складається з транспортних послуг, наданих декларанту експедитором ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» відповідно до рахунків на оплату № 3521 від 07.08.2024 та № 3870 від 29.08.2024.
Водночас, за твердженнями митного органу, декларантом не підтверджено належними документами витрати по доставці товару до кордону України, через не надання:
- договору щодо морського перевезення згідно коносаменту TJSHTCL-006519-1;
- банківського/платіжного документу, що підтверджує факт оплати морського фрахту;
- посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений в CMR № CL-006519-1;
- інформації щодо вартості експедиторської винагороди за межами митної території України у наданих рахунках від 07.08.2024 № 3521, від 29.08.2024 № 3870;
- заявки, обов`язковість якої передбачено пунктів. 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 № 240036.
Колегією суддів встановлено, що для організації транспортування імпортованої партії товару з порту Янтян (Китай) до пункту пропуску Дорогуск (Україна) декларантом було залучено у якості експедитора ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН», на підтвердження чого митному органу було надано договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08.01.2024, довідку про транспортні витрати № CL-006519/1 від 29.08.2024, рахунки на оплату № 3521 від 07.08.2024 та № 3870 від 29.08.2024, платіжні інструкції в національній валюті від 02.10.2024 № 7983 та від 08.10.2024 № 8156 та CMR № CL-006519-1.
Положеннями статті 12 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” № 1955-IV від 01.07.2004 (далі – Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Тобто, відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.
За приписами розділу ІІІ "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Правила № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.
Колегією суддів встановлено, що між ПрАТ «Новий стиль» (Клієнт) та ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» (Експедитор) був укладений договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08.01.2024.
Відповідно до пункту 5.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року оплата послуг та інших витрат, понесених експедитором при виконанні цього договору, проводиться клієнтом у національній валюті України на рахунок експедитора. Попередня вартість послуг експедитора узгоджується сторонами та зазначається в кожному конкретному випадку в Заявці. Вартість послуг експедитора може бути змінена за угодою сторін. Остаточна вартість послуг експедитора зазначається в акті виконаних робіт.
Пунктом 5.2 договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року передбачено, що оплата винагороди експедитору здійснюється після надання експедитором документів, зазначених у пункті 3.10 цього договору, та підписання сторонами акту виконаних робіт протягом 30 банківських днів з моменту його підписання.
За змістом пункту 3.10 договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року після здійснення перевезення експедитор зобов`язаний надати клієнтові такі документи:
а) рахунок на оплату;
б) акт виконаних робіт;
в) звіт експедитора;
г) завірену експедитором копію коносамента, CMR, авіа накладної або залізничної накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача, та митних органів;
д) акт приймання – передачі товару з відміткою вантажоодержувача;
е) довідку про транспортні витрати;
ж) заявку;
З аналізу вищенаведених положень договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року вбачається, що належним доказом, підтверджуючим остаточну вартість експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням товару є акт виконаних робіт, водночас заявка на кожну партію товару визначає попередню вартість послуг експедитора та потребує узгодження сторонами.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» виписав позивачу акти надання послуг № 3521 від 10.09.2024 та № 3870 від 10.09.2024, зі змісту яких вбачається, що експедитором надано позивачу наступні послуги з перевезення імпортованої партії товарів:
- морське перевезення за межами території України вартістю - 43580,26 грн;
- навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України вартістю -23205,00 грн;
- міжнародні транспортні послуги за межами території України вартістю - 17370,00 грн.
Відповідно до довідки про транспортні витрати № CL-006519/1 від 29.08.2024 загальний маршрут перевезення товару (вантажу), який поставлявся за Специфікацією № 46 межах Контракту на умовах поставки EXW IXING, був наступним:
- міжнародне морське перевезення за маршрутом YANTIAN (Китай) – GDANSK (Польща) за коносаментом № TJSHTCL-006519-1 (43580,26 грн);
- міжнародне перевезення Гданськ (Польща) – Ягодин – Дорогуск (Україна) (23505,00 грн).
Таким чином, загальні витрати на транспонування вантажу за Контрактом за межами митної території України склали 84155,26 грн, що підтверджується також звітом експедитора про виконання доручення від 10.09.2024 № б/н.
Як вбачається з матеріалів справи, вартість витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту) за маршрутом - YANTIAN (Китай) – GDANSK (Польща) - Ягодин – Дорогуск (Україна) у розмірі 84155,26 грн, які понесені позивачем на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року, повністю включена ПрАТ «Новий стиль» до митної вартості товару, який було заявлено до розмитнення за першим методом – 313849,34 грн, з яких вартість товару 5600,00 доларів США (229,694,08 грн) + вартість міжнародного вантажного перевезення 84155,26 грн, що підтверджується документами наданими до митного оформлення разом з митною декларацією № 24UA807200013314U2 від 09.09.2024. Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати надані позивачем документи не містять.
Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано договору щодо морського перевезення згідно з коносаментом TJSHTCL-006519-1, банківського/платіжного документу, що підтверджує факт оплати морського фрахту та посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений в CMR №CL-006519-1, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року з метою виконання зобов`язань за даним договором експедитор має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед клієнтом за виконання таких зобов`язань. Усі права та обов`язки по операціях, укладених експедитором із перевізниками та іншими особами, набуває сам експедитор, хоча б клієнт був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди.
Скориставшись цим правом, ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» залучив до виконання своїх зобов`язань по вказаному договору перевізника ТОВ «КПП ПЛЮС», зазначеного в CMR № CL-006519-1 від 09.09.2024.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.
З огляду на те, що за умовами договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року перевізником є саме ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН», яким і було сформовано акти наданих послуг, що містили повну інформацію про вартість перевезення до митного кордону України, та надавалися до митного оформлення, відсутність договору між експедитором ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» та перевізником ТОВ «КПП ПЛЮС» не унеможливлювало правильне визначення витрат на транспортування, понесених позивачем внаслідок транспортування товару шляхом залучення ТОВ «КПП ПЛЮС», оскільки всі витрати, які понесено експедитором за маршрутом Янтян (Китай) – Дорогуск, Україна, у тому числі і здійснені ТОВ «КПП ПЛЮС», були включені до складу транспортно-експедиційних послуг, що в подальшому увійшли до загальної митної вартості товару, наданого на розмитнення.
Крім того, стверджуючи про відсутність такого документа як заявка, обов`язковість якої передбачено пунктами 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 № 240036, відповідач, залишив поза увагою приписи пункту 5.1 вказаного договору, який передбачає, що у заявках зазначається лише попередня вартість послуг експедитора, яка після узгодження сторонами, остаточно вказується в акті виконаних робіт, який було надано митному органу. З огляду на те, що заявка не є остаточним документом підтверджуючим вартість перевезення, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не зазначено яким саме чином відсутність заявок вплинула на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості, колегія суддів вважає неприйнятними такі посилання Харківської митниці.
Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому, акти надання послуг № 3521 від 10.09.2024 та № 3870 від 10.09.2024, довідка про транспортні витрати № CL-006519/1 від 29.08.2024, рахунки на оплату № 3521 від 07.08.2024 та № 3870 від 29.08.2024, платіжні інструкції в національній валюті від 02.10.2024 № 7983 та від 08.10.2024 № 8156 та CMR № CL-006519-1, подані позивачем при митному оформленні товару, є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів з метою доведення заявленої позивачем митної вартості.
Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.
Також, митним органом залишено поза увагою те, що дослідженими вище документами підтверджено і повну оплату позивачем експедитору послуг з навантаження, вивантаження та обробки товару на протязі усього маршруту від порту Янтян до пункту пропуску Дорогуск, які були включені у подальшому до митної вартості імпортованих позивачем товарів.
Слід зауважити, що відповідач, наполягаючи на наданні додаткових документів щодо понесених витрат саме експедитором ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН» під час здійснення перевезення вантажу позивача, не надав жодних доказів неправильності обчислення позивачем розміру витрат на транспортування товару з порту Янтян (Китай) до пункту пропуску Дорогуск, (Україна), що свідчить про невмотивованість висновків митного органу, покладених в основу спірного рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Однак, стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по доставці товару до кордону України, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б містили надані митному органу Специфікації, Інвойс, акти надання послуг № 3521 від 10.09.2024 та № 3870 від 10.09.2024, довідки про транспортні витрати № CL-006519/1 від 29.08.2024, рахунки на оплату № 3521 від 07.08.2024 та № 3870 від 29.08.2024, платіжні інструкції в національній валюті від 02.10.2024 № 7983 та від 08.10.2024 № 8156 та CMR № CL-006519-1, або невідповідності у маршруті перевезення, описання вантажу, розмірів і ваги, найменуванні вантажовідправника та вантажоодержувача та їх даних, місці, даті і часу завантаження/доставки товару.
Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного (2) методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, зазначаючи номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Не провів детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не навів вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи в першу чергу з його характеристик.
Крім того, до матеріалів справи відповідачем не надано ЕМД 24UA100060220552U4 (UA100060/2024/220552) від 20.07.2024, яка використовувалась як джерело для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, що унеможливлює встановлення обставин того, що порівнювані товари схожі за назвою, країною походження, їх якісні та кількісні характеристики, зокрема, щодо, виробника, порту відправлення, ваги партії та опису товару є однаковими, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару.
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє порівнювати показники митної вартості таких товарів.
Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що у митного органу були відсутні підстави здійснювати коригування на підставі вказаних відомостей.
Доводи відповідача про відсутність перекладу митної декларації країни відправлення та невідповідність, зазначених у ній назви коносаменту та номеру проформи-інвойсу, тим, що надавались позивачем до митного оформлення, не є підставою для коригування митної вартості, оскільки така експортна декларація формується безпосередньо продавцем товару та згідно з частиною 2 статті 53 МК України не є тим документом, яким підтверджується митна вартість товарів.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 815/6805/17, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до частини 2 статті 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому частиною 3 статті 53 МК України за її наявності, при цьому відсутність такого документу не впливає на митну вартість, оскільки він не містить відомостей, необхідних для перевірки митної декларації, колегія суддів вважає, що наявність розбіжностей у датах оформлення такої декларації та зазначеного у ній інвойсу, жодним чином не впливає на митну вартість товару, відтак і не може слугувати підставою для її коригування.
З приводу посилань Харківської митниці на ненадання позивачем до митного оформлення сертифікату походження товару та прайс-листа виробника товару, передбачених умовами пункту 3.7. Контракту та не зазначення терміну дії у прайс-листі від 17.04.2024 № б\н, колегія суддів зазначає таке.
Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.01.2022 по справі № 810/3667/15, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а отже у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги, як додаткове джерело інформації.
Слід також врахувати висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.12.2023 по справі № 810/3766/16, згідно з яким ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за відсутності у митниці підстав для витребування додаткових документів та належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, якщо таких документів не надано, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.
Колегія суддів зауважує, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.
Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Вказана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.02.2024 по справі № 815/1460/18.
Слід також зазначити, що приписами статті 53 МК України взагалі не передбачено подання до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів такого документа як сертифікат походження товару, ані як основного, ані як додаткового.
З огляду на надання позивачем при митному оформленні Специфікації та Інвойсу до Контракту, які є обов`язковими документами для підтвердження митної вартості товару відповідно до умов Контракту та містили детальний опис товару, відомості про загальну вагу партії за контрактом, ціну товару як за шт так і за весь обсяг партії, колегія суддів вважає безпідставною вимогу Харківської митниці про необхідність надання до митного оформлення прайс-листа і сертифікату походження товару та, як наслідок, необґрунтованим застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару через відсутність таких документів.
Щодо доводів митного органу, викладених у спірному рішенні про не надання декларантом (відсутність у розпорядженні митного органу) інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані та відсутності даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, частиною 2 статті 62 МК України визначено, що у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів: витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів, що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари, імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших країн.
Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов`язані із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними, одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або уповноваженою ним особою.
При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному випадку з посиланням на відповідні обставини.
Разом з цим, зі змісту спірного рішення вбачається, що відповідачем вибірково процитовано положення статті 62 МК України, які стосуються методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості, при цьому не наведено жодних посилань на інформацію щодо товарів того ж класу або виду, яка б спростовувала числові значення вартості товару, зазначені у митній декларації № 24UA807200013314U2 від 09.09.2024.
Слід зауважити, що інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, та дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України не є документом, що підтверджує митну вартість товару та який повинен надаватися позивачем відповідно до положень статті 53 МК України, а відсутність такої інформації у розпорядженні митного органу не може бути належною підставою для коригування митної вартості.
Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 по справі № 520/5448/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.В. П`янова    С.П. Жигилій