ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 грудня 2025 року    місто Чернівці справа №726/1548/25
провадження №22-ц/822/989/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н. К.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Черновська А.К.
учасники справи: 
позивач – Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці,
відповідач –  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, головуючий в суді першої інстанції суддя Проскурняк І.Г.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року позивач Квартирно – експлуатаційний відділ міста Чернівці звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
Посилалося на те, що 30 червня 2016 року ОСОБА_1 , майором у відставці, була подана заява до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про отримання компенсації за належне йому   для отримання жиле приміщення.
Відповідно до витягу з протоколу від 01 липня 2016 року №9 житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2015 року №728, було зараховано ОСОБА_1 в списки осіб на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення зі складом сім`ї 3 особи (він, син ОСОБА_2 , 1987 року народження, донька ОСОБА_3 , 1992 року народження).
Згідно із витягом з протоколу від 13 липня 2016 року №6 житлової комісії Чернівецького гарнізону був погоджений список для отримання грошової компенсації, в якому, серед інших осіб, вказаний майор запису ОСОБА_1 .
Протоколом засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 20 вересня 2016 року №288, відповідно до Положення про комісію з контролю та розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 08 липня 2010 року №354 «Про організацію роботи комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України» (зі змінами), було перевірено дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошової компенсації та погоджено рішення виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 була подана заява начальнику КЕВ міста Чернівці стосовно того, що на рахунок ОСОБА_1 , який відкритий в АТ «Ощадбанк» надійшли кошти грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 428 887, 95 гривень. Зазначене також підтверджується платіжним дорученням від 29 вересня 2016 року №16.
Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 жовтня 2016 року №15 ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи, було знято з квартирного обліку при житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до п.11 ст. 40 Житлового кодексу України та п.4.15 наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 ( зі змінами).
Грошова компенсація майору запасу ОСОБА_1 (звільнений з військової служби у 2000 році) виплачена із розрахунку на 3 членів сім`ї ( він, син ОСОБА_2 , 1987 року народження та донька ОСОБА_3 , 1992 року народження) у сумі 428 887,95 гривень.
Встановлено також, що ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , якій належить двокімнатна квартира загальною площею 78,7 кв.м. (жила площа 34,2 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 . Уся сім`я була зареєстрована за вказаною адресою.
Факт спільного проживання підтверджений довідкою про перевірку житлових умов від 30 червня 2016 року та довідкою від 30 червня 2016 року №21 про склад сім`ї та прописку Житлово – будівельного товариства №17.
Зазначена квартира належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 30 вересня 2010 року НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення від 28 вересня 2010 року №650/17.
При здійсненні розрахунку компенсації, загальна площа, яка знаходилась в користуванні сім`ї, не врахована при виплаті компенсації, так як відсутня інформація щодо участі у приватизації та інформація щодо способу набуття житла у власність.
З вище викладеного слідує, що дружина отримала у власність квартиру,   зареєструвала там місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у зв`язку із чим,   вони мають право там проживати,   оскільки члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що визначено ст.156 ЖК України .
Внаслідок отримання дружиною квартири у власність, фактичним проживанням чоловіка, сина та доньки у ньому, з реєстрацією місця проживання житлові умови чоловіка та дітей поліпшились, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла.
Враховуючи зазначене ОСОБА_1 з сім`єю не мав підстав перебувати на квартирному обліку.
ОСОБА_1 не тільки не був знятий з квартирного обліку при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а й отримав грошову компенсацію на трьох членів сім`ї як такий, що потребує поліпшення житлових умов з 1992 року.
З огляду на зазначене, вбачається, що особи можуть перебувати на квартирному обліку разом з військовослужбовцем (особою, звільнено в запас) при дотриманні наступних умов:
- бути членом сім`ї у визначеному Сімейному кодексі України;
- бути визнаним потребуючим поліпшення житлових умов згідно ЖК України;
- постійно проживати за місцем постанови на квартирний облік;
- надати згоду перебувати на квартирному обліку разом з військовослужбовцем.
Житлова комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 не взяла вказані обставини до уваги та прийняла рішення про виплату грошової компенсації на всіх трьох членів сім`ї.
Враховуючи вищенаведене при дослідженні підстав виплати грошової компенсації Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту встановлено ризик щодо законності виплати зазначеної компенсації взамін житла ОСОБА_1 та членам його сім`ї у сумі 428 887,95 гривень, що в подальшому перекваліфіковано в збитки (порушення), які призвели до втрат у зазначеній сумі.
Просили зобов`язати ОСОБА_1 повернути на рахунок Квартирного – експлуатаційного відділу міста Чернівці безпідставно набуті кошти у розмірі 428 887, 95 гривень та судові витрати у розмірі 5 146,66 гривень.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2025 року у задоволені позовних вимог Квартирно – експлуатаційного відділу міста Чернівці до ОСОБА_1  про стягнення безпідставно набутих коштів  – відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг
Не погоджуючись з рішенням суду позивач Квартирно – експлуатаційний в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю.
В апеляційній скарзі наводить обставини та підстави для задоволення позову, які викладені в позовній заяві та додатково мотивує апеляційну скаргу тим, що, дружина отримала у власність квартиру, зареєструвала там місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . 
У зв`язку із чим, вони мають право там проживати, оскільки члени сім`ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що визначено ст. 156 Житлового кодексу України.
Внаслідок отримання дружиною квартири у власність, фактичним проживанням чоловіка, сина та доньки у ньому, з реєстрацією місця проживання житлові умови чоловіка та доньки поліпшилися, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 з сім`єю не мав підстав перебувати на квартирному обліку.
Однак, ОСОБА_1 не тільки не був знятий з квартирного обліку при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а й отримав грошову компенсацію на 3 (трьох) членів сім`ї як такий, що потребує поліпшення житлових умов з 1992 року.
Просили рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 18 вересня 2025 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ОСОБА_1 повернути на рахунок Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці безпідставно набуті кошти у розмірі 428 887,95 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці понесені судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 12 866,65 грн. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Хоміцька Т.Б. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вказала, що згідно рішення комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, оформленого протоколом від 20 вересня 2016 року №288, відповідно до Положення про комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 08 липня 2010 року №354 «Про організацію роботи комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України» (зі змінами), було перевірено дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошової компенсації та погоджено рішення виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення.
Всі вищенаведені рішення органу владних повноважень діяли на момент звернення до суду з позовною заявою та на час розгляду справи судом. Жодне з вищенаведених рішень не оскаржено та не скасовано.
Презумпція правомірності рішення органу владних повноважень в Україні встановлена Кодексом адміністративного судочинства України, а саме частиною 2 статті 77 КАСУ. Це означає, що рішення, дії чи бездіяльність органу владних повноважень в Україні вважаються правомірними, допоки не буде доведено протилежного.
В судовому засіданні позивач не заперечував, що відомості про наявність в приватній власності у дружини відповідача квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було надано ОСОБА_1 житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена квартира належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 30 вересня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення №650/17 від 28 вересня 2010 року.
Вказані документи були предметом вивчення комісії та їх було враховано під час прийняття рішення щодо виплати відповідачу компенсації.
За таких обставин, норми статті 1212 ЦК України не можуть слугувати правовими підставами для цього позову, оскільки норми статті 1212 ЦК України регулюють виключно правовідносини щодо набуття особою майна (коштів) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або коли підстава, на якій таке майно (гроші) було набуте, згодом відпала.
Крім цього, згідно довідки від 23 червня 2016 року (за вих.035/105), виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначено, що дружина, діти та громадянин ОСОБА_1 не брали участі у безкоштовній приватизації житла по м. Чернівці.
Таким чином, інформація щодо участі в приватизації по квартирі за згаданою адресою відсутня, про що було зазначено в аудиторському звіті від 21 жовтня 2019 року.
Вважає, що суд першої інстанції правильно з`ясував спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що постановка та перебування родини ОСОБА_7 на квартирному обліку як осіб, які потребують поліпшення житлових умов та, відповідно, законність виплати ОСОБА_1 компенсації за належне для отримання жиле приміщення відбувалась без порушення вимог закону, який діяв на час прийняття відповідних рішень.
Також, позивач втратив право на звернення до суду з позовом до відповідача про повернення коштів в сумі 428 887,95 грн., у зв`язку із пропуском ним строків позовної давності.
Так, в аудиторському звіті за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності квартирно- експлуатаційного відділу міста Чернівці за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2019 року за № 234/5/70 від 21 жовтня 2019 року зазначено про існування ризику щодо законності виплати грошової компенсації, на підставі рішення житлової комісії, майору у відставці ОСОБА_1 та на членам його сім`ї (донька, син) в сумі 428887,95 грн.
Листом Західного управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 15 січня 2020 року № 526/68 за підписом начальника управління ОСОБА_8 та листом Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 21 грудня 2019 року №234/4621 за підписом директору ОСОБА_9 виплату компенсації відповідачу в сумі 428887,95 грн. визначено як «безпідставні виплати (збитки)».
З моменту складення аудиторського звіту 21 жовтня 2019 року та складення, так званих, «ЗМІН» до нього у вигляді вищенаведених листів від 15 січня 2020 року пройшло 5 років, протягом яких позивач не заявляв про порушення своїх прав та не звертався із відповідними вимогами до суду.
За таких обставин, вважає, що строк позовної давності сплив 16 січня 2023 року і позивач у зв`язку із пропуском такого строку втратив право на звернення до суду із вказаним позовом.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , майором у відставці, була подана заява до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про отримання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення (а.с.29 зворот).
Відповідно до витягу з протоколу №9 від 01 липня 2016 року житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, було зараховано ОСОБА_1 в списки осіб на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення зі складом сім`ї 3 (три) особи (він, син ОСОБА_2 1987 р.н., донька ОСОБА_3 1992 р.н.) (а.с.30).
Протоколом засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 20 вересня 2016 року № 288, відповідно до Положення про комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 08 липня 2010 року № 354 “Про організацію роботи комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України” (зі змінами), було перевірено дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошової компенсації та погоджено рішення виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, в тому числі майору у відставці ОСОБА_1 за нормою площі 57,98 кв.м. в розмірі 428887,95 грн. (а.с.31).
03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 була подана заява начальнику КЕВ міста Чернівці стосовно того, що на рахунок ОСОБА_1 , який відкритий в АТ “Ощадбанк”, надійшли кошти грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 428 887,95 грн. Зазначене також підтверджується платіжним дорученням від 29.09.2016 № 16 (а.с.35 зворот, а.с.36).
Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 жовтня 2016 року № 15 ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 3 (три) особи, було знято з квартирного обліку при житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до п. 11 ст. 40 Житлового кодексу України та п. 4.15 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 (зі змінами) (а.с.36 зворот).
Встановлено також, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 ( свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 а.с.27), якій належить двокімнатна квартира загальною площею 78,7 кв.м. (жила площа 34,2 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30.09.2010 року (а.с.28).
Випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку підтверджується, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 (власник), ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_2 ( син) та ОСОБА_3 (донька) (а.с.26).
Як вбачається із змісту аудиторського звіту №234/5/70 від 21 жовтня 2019 року за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці за період з 01.01.2015 до 31.03.2019, при дослідженні підстав виплати грошової компенсації Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту встановлено ризик щодо законності виплати зазначеної компенсації взамін житла ОСОБА_1 1955 р.н., та членам його сім`ї (син ОСОБА_2 1987 р.н., донька ОСОБА_3 1992 р.н.) у сумі 428 887,95 грн., що в подальшому   у змінах до аудиторського звіту перекваліфіковано в збитки (порушення), які призвели до втрат у зазначеній сумі (а.с.39-58).
Лист Західного територіального управління внутрішнього аудиту від 15.01.2020 року свідчить про те, що під час узагальнення інформації в Департаменті внутрішнього аудиту за результатами аудитів у всіх КЕВ (КЕЧ) за 2019 рік в частині використання коштів на виплату грошової компенсації на належні військовослужбовцям та членам їх сімей для отримання жилих приміщень, прийнято рішення щодо внесення змін у класифікацію порушень, яке доведено телеграмою від 21.12.2019 №234/4621 на адресу Управління.
Листом рекомендовано внести зміни до аудиторського звіту від 21.10.2019 №234/5/70, зокрема,   отримання грошової компенсації на осіб, які не зазначені у довідці про склад сім`ї є безпідставною виплатою ( збитки).
Також, виплата грошової компенсації особам, які не мали підстав для перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов є безпідставною виплатою (збитки) (а.с. 60).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення по суті позовних вимог
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд першої інстанції, відмовляючи в позові прийшов до висновків, що перебування сім`ї ОСОБА_7 на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та отримання виплати ОСОБА_1 компенсації за належне для отримання жиле приміщення відбувалось без порушень вимог закону, який діяв на час прийняття відповідних рішень.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке. 
У справі встановлено, що ОСОБА_1 як військовослужбовець перебував на квартирному обліку з 19 серпня 1992 року.
30 червня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до голови житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення. До заяви надав копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про право власності від 30.09.2010 року, з якої вбачається, що його дружині ОСОБА_5 належала двокімнатна квартира на праві власності загальною площею 78,7 кв.м. (житловою площею 34,2 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 , а також виписку з домової книги про склад сім`ї та прописку, з якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 (власник), ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_2 ( син) та ОСОБА_3 (донька).
30 червня 2016 року житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складена довідка про перевірку житлових умов майора у відставці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 потребує поліпшення житлових умов.
Таким чином, матеріалами справи встановлено, що житловій комісії були надані докази тієї обставини, що дружині ОСОБА_1 – ОСОБА_5 належить на праві власності квартира загальною площею 78,7 кв.м. (житловою площею 34,2 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживали та були зареєстровані всі члени сім`ї ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 1   статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"   (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених  Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Механізм визначення розміру цієї грошової компенсації визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян». Вказана Постанова КМУ визначає Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (надалі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Порядку №728 військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до пункту 4 Порядку №728 у разі використання військовослужбовцем та/або членами його сім`ї права на приватизацію раніше наданого жилого приміщення у неповному обсязі загальна площа жилого приміщення, яка підлягає компенсації, зменшується на площу, яка була безоплатно передана з державного житлового фонду у приватну власність військовослужбовця та/або членів його сім`ї.
У разі отримання військовослужбовцем з державного житлового фонду жилого приміщення для постійного проживання, яке не приватизовано ним та/або членами його сім`ї, і його подальшого перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та/або включені до списків осіб, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень, загальна площа житла, яка підлягає компенсації, зменшується на загальну площу житла, що перебуває у користуванні військовослужбовця та членів його сім`ї.
Згідно з пунктом 7 Порядку №728 розмір компенсації визначається: за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на військовослужбовця і кожного члена його сім`ї, який перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Понад норму жилої площі для окремих категорій військовослужбовців та членів їх сімей, визначених законодавством, враховується додаткова жила площа у розмірі 10 кв. метрів; з урахуванням вимог до загальної площі житла відповідно до державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення"; з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні, в якому військовослужбовець перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
З наданого аудиторського звіту №234/5/70 від 21 жовтня 2019 року вбачається, що при розрахунку грошової компенсації взамін отриманого житла ОСОБА_1 не було враховано площу квартири, що належить дружині відповідача на праві власності.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що кошти, які отримав відповідач в якості грошової компенсації взамін отриманого житла, не підлягають поверненню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
За обставинами справи встановлено, що ОСОБА_1  надав житловій комісії всі необхідні документи, в тому числі відомості про наявність в приватній власності у дружини відповідача квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, він діяв добросовісно.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав недостовірні дані під час нарахування та виплати йому компенсації взамін житла у розмірі 428 887,95 грн. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що нарахування вказаної суми коштів відповідачу ОСОБА_1 відбулося внаслідок рахункової помилки.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суду на надано жодних доказів на підтвердження того, що надмірна виплата відповідачу коштів відбулась з його вини, або що він надав якісь неправдиві відомості, які впливали на виплату коштів.
За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем ОСОБА_1 коштів у розмірі 428 887,95, грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума поверненню не підлягає, а тому колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав.
Суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, проте помилився з підставами відмови, а тому рішення суду підлягає зміні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Доводи апеляційної скарги щодо оскарження рішення не спростовують висновків суду в частині відмови в задоволенні позову, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що слід мотивувальну частину рішення змінити з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Квартирно – експлуатаційного відділу міста Чернівці – задовольнити частково. 
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 вересня 2025 року – змінити з підстав викладених в мотивувальній частині цієї постанови
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено судом 04 грудня 2025 року.
Головуючий:                              Н.К. Височанська
Судді: І.М. Литвинюк
І.Б. Перепелюк