ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1993/26 Справа № 214/8513/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 214/8513/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення заочне Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Ткаченко А. В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», ТОВ «БІЗПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 338907-КС-002 про надання кредиту.
08 серпня 2021 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 338907-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-0194, на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.
Таким чином, 08 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 338907-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Сторони погодили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07922728 процентів за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , котра позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, станом на 08 серпня 2025 року, утворилась заборгованість за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 32 713,68 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20 063,68 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 650 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за укладеним договором № 338907-КС-002 від 08 серпня 2021 року в сумі 27 480 грн, з яких 11 000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 14 830 грн - суми прострочених платежів про процентах; 1 650 грн - комісія. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 2 034 грн 85 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» по процентам за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення по процентам за користування кредитом у сумі 20 063,68 грн, в решті рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції базуються на хибному ототожненні процентів, які нараховуються протягом строку кредитування в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позивачем у відповідності до умов кредитного договору (ст.ст. 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається у визначений строк (ч.2 ст. 625 ЦК України) та помилковому сприйняттю норм ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування
Апелянт вважає, що сума заборгованості по процентам у загальному розмірі 20 063,68 грн підтверджена належними та достатніми доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме розрахунком заборгованості за договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року, що повністю відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України. Проте, суд першої інстанції необґрунтовано та абсолютно безпідставно зробив висновок, що стягненню за процентами підлягає лише сума 14 830 грн, оскільки проценти у розмірі 20 063,68 грн нараховані поза межами строку дії договору.
Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 20 063,68 грн, тому в іншій частині рішення суду, в силу ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗ ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 338907-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Позивачем надається візуальна послідовність дій клієнта щодо укладення електронного Договору про надання кредиту 338907-КС-002 від 08 серпня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com.
Істотні умови Договору: строк, на який надається кредит - 24 тижні (до 23 січня 2022 року); стандартна процентна ставка - 1,07922728 % на день; комісія за надання кредиту - 1 650 грн одноразово; загальний розмір кредиту - 11 000 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 27 480 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 7 293,59 грн.
Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , котра позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за Договором № 338907-КС-002про надання кредиту від 08 серпня 2021 року у розмірі 31 475,01 грн., суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору позики сторони погодили суму процентів за користування кредитом у період з 08 серпня 2021 року до 23 січня 2022 року в сумі 14 830 грн, що підтверджується графіком платежів договору, з яким ознайомлений і погодився позичальник ОСОБА_1 , оскільки вказані відсотки, згідно графіку платежів, розраховані в межах строку кредитування.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 08 серпня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 338907-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно цього договору ТОВ«БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні, процента ставка фіксована в день 1,07922728 %, комісія за надання кредиту: 1 650 грн. Термін дії договору до 23 січня 2022 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 27 480 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7 293,59 процентів.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення тіла кредиту, сплати процентів не виконував, у зв`язку з чим, йому було нараховано процентів на загальну суму 20 063,68 грн., яка складається із суми процентів, які нараховувались щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування кредитом) на неповернену суму кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 1 кредитного договору (1,07922728 % в день) - починаючи з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (08 серпня 2021 року) до закінчення терміну дії договору, визначеного згідно пункту 1 кредитного договору (24 січня 2022 року), тобто, після 24 січня 2022 року нарахування процентів за договором позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення також і в Розрахунку.
Отже, сума заборгованості по процентам у розмірі 20 063,68 грн підтверджена розрахунком заборгованості за договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року, що повністю відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України.
Однак, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно зробив висновок, що стягненню за процентами підлягає лише сума 14 830 грн, вважаючи, що проценти нараховані поза межами строку дії договору.
У п.3 договору про надання кредиту сторони домовились встановити графік платежів для погашення заборгованості позичальника, що вказана в п. 1 договору, а саме: якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба буде сплатити по кредиту 27 480 грн, з яких проценти у сумі 7 293,59 грн, оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня відсоток 1,07922728 % зменшується.
Однак позичальник не здійснював платежі в рахунок повернення кредитних коштів, тому проценти нараховувались на загальну суму боргу 11 000 грн.
Таким чином, зазначена у Графіку платежів та у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки сума 7 293,59 грн є лише орієнтовною сумою загальних витрат по процентам за користування кредитом, на випадок повного дотримання графіку платежів, а не остаточно визначеною сумою заборгованості по процентам за користування кредитом станом на момент закінчення дії договору - як про це помилково вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем загальному розмірі - 20 063,68 грн.
На підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам в загальному розмірі 20 063,68 грн.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що, у відповідності до ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року у розмірі 20 063,68 грн, у зв`язку з чим рішення суду також підлягає зміні в частині загального розміру заборгованості за кредитом, стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», шляхом збільшення з 27 480 грн до 32 713,68 грн.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та збільшує цей розмірі з 2 034,85 грн до 2 422,40 грн.
Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 3 633,60 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» - задовольнити.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 рокускасувати в чатині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми прострочених платежів по процентах за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року, та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми прострочених платежів по процентах за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суму прострочених платежів по процентах за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року у розмірі 20 063 (двадцять тисяч шістдесят три) грн 86 коп.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 рокузмінити в частині стягнутого загального розміру заборгованості за Договором № 338907-КС-002 про надання кредиту від 08 серпня 2021 року, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», збільшивши цей розмірі з 27 480 грн до 32 713 (тридцять дві тисячі сімсот тринадцять) грн 68 коп.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 рокузмінити в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» розміру судових витрат, збільшивши цей розмірі з 2 034 грн до 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 07 січня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: