КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/19724/21
провадження № 2-іс/340/514/25 

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Воля" (далі –позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, - 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить визнати протиправною і скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №244558 від 06.07.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000 грн.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021 відкрито провадження, адміністративну справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.41-42).
На виконання положень Закону України від 13.12.2022 року № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", у відповідності з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом ДСА України №399 від 16.09.2024, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 № 01-19/3049/25 до Кіровоградського окружного адміністративного суду передано 689 судових справ (у тому числі дану справу) (а.с.90). 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025, справу № 640/19724/21 передано на розгляд судді А.В. Сагуну (а.с.91).
Ухвалою судді від 26.06.2025 справу прийнято до провадження і вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а.с.92-93). 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки відповідача про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. За твердженням позивача, фактична повна маса транспортного засобу становила 36,950 т, що підтверджено товарно-транспортною накладною від 12.05.2021, тоді як в акті та довідці відповідача безпідставно зазначено масу 42,950 т. Крім того, транспортний засіб після проходження габаритно-вагового контролю не затримувався, подальший рух не заборонявся, а в акті та довідці не конкретизовано місце проведення перевірки та не зазначено жодних відомостей про використане зважувальне обладнання, що унеможливлює перевірку правильності проведених вимірювань. Також позивач указав, що він не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". Окрім цього, зважування здійснювалося у русі під час перевезення сипучого вантажу (ґрунту), що змінює розподіл навантаження на осі та не дає можливості отримати достовірні результати без дотримання спеціальної методики. Позивач наголошує, що відповідач не застосовував атестовану методику зважування та неправомірно визначив навантаження на здвоєну вісь шляхом сумування показників, що, на його думку, є підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, зазначивши, що 12.05.2021 інспекторами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку та зупинено транспортний засіб DAF, державний номер НОМЕР_1 , який використовувався позивачем як автомобільним перевізником на підставі товарно-транспортної накладної від 12.05.2021. За результатами габаритно-вагового контролю було встановлено перевищення нормативних параметрів: навантаження на здвоєну вісь – 26,180 т при допустимих 16 т, загальна маса – 42,92 т при допустимих 40 т. Зазначені обставини підтверджуються талоном зважування від 12.05.2021 та актом про перевищення вагових параметрів №045489. У зв`язку з виявленими порушеннями прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 грн відповідно до абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.48-51, 96-99).
Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій не погодився з відповідачем та просив позов задовольнити (а.с.73-75).
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
12.05.2021 року інспекторами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку № 000269 від 06.05.2021 року проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, які здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів, на окремо визначених ділянках доріг та в місцях навантаження і розвантаження (а.с.62-63). 
В ході проведення рейдової перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки зупинено транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та використовувався для перевезення вантажу ТОВ "ТРАНС-ВОЛЯ", що підтверджується товарно-транспортною накладною від 12.05.2021 року № б/н, наданою водієм ОСОБА_2 (а.с.60-61). 
За результатами габаритно-вагового контролю було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу склало 26,180 т при нормативно допустимому значенні 16 т, а загальна маса транспортного засобу – 42,92 т при нормативно допустимій 40 т, що підтверджується талоном зважування від 12.05.2021 о 10:52. 
На підставі зазначених результатів контролю службовими особами Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.05.2021 року; довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 12.05.2021 року; акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.05.2021 року №045489 (а.с.55-59). 
Повідомленням від 16.06.2021 року позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 06.07.2021 року, яке ним отримано 19.06.2021 року (а.с.66-69).
Надалі, матеріали перевірки стали підставою для винесення заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки постанови від 06.07.2021 року № 244558 про застосування до ТОВ "ТРАНС-ВОЛЯ", на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн (а.с.54). 
Незгода позивача з постановою зумовила його звернення до суду з даним позовом. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі – Закон № 2344-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
У відповідності до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті. 
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі – Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). 
У силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення № 103 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. 
Згідно з частиною дванадцятою статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. 
З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. 
Отже, законодавством визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. 
Так, відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Частинами першою, четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. 
Абзацом 16 частини першої статті 60 Закону № 2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Положенням статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27 червня 2007 року № 879 було затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (далі – Порядок № 879 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно підпунктів 3, 4 пункту 2 Порядку № 879:
великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;
габаритно-ваговий контроль – контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. 
Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. 
Згідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі – Правила №30 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. 
Відповідно до вимог пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. 
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. 
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. 
При цьому, згідно з пунктом 5 Правил № 30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу. 
Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. 
Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків- у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. 
Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. 
При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. 
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі – Порядок № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). 
Отже, на підставі наведеного, суд доходить висновку, що оскільки під час перевезення вантажу мало місце перевищення встановленого осьового навантаження, що в свою чергу є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху, то винесена відповідачем постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн є законною та обґрунтованою. 
Водночас, посилання позивача на недостовірність результатів зважування у зв`язку з перевезенням сипучого вантажу (ґрунту) та відсутністю спеціальної методики суд визнає необґрунтованими. Визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Такий порядок врегульований Порядком № 879, який не ставить можливість притягнення перевізника до відповідальності у залежність від наявності окремої методики зважування сипучих вантажів. При цьому відсутність спеціальних методичних рекомендацій сама по собі не спростовує факту перевищення нормативних вагових параметрів. Цей факт підтверджується довідкою про результати габаритно-вагового контролю та іншими матеріалами справи. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17, від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16 та від 29.01.2020 у справі № 814/1460/16. 
Також, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671 пункт 19 Порядку №879 виключено з 08.09.2017. Отже під час проведення габаритно-вагового контролю відсутній обов`язок застосування окремої методики, затвердженої Мінекономрозвитку. 
Суд відхиляє доводи позивача і щодо недопустимості використаного зважувального обладнання. Позивачем не надано належних та допустимих доказів його несправності або істотних технічних дефектів, які могли б вплинути на результати зважування. Чинним законодавством не передбачено обов`язку зазначення у довідці про результати габаритно-вагового контролю чи у постанові про накладення штрафу відомостей про конкретний засіб вимірювальної техніки. 
Суд також ураховує, що відповідно до товарно-транспортної накладної від 12.05.2021 року № б/н саме позивач зазначений як автомобільний перевізник. Ця обставина ним не заперечується. За таких умов твердження позивача про відсутність у нього статусу перевізника є безпідставними. Факт складання матеріалів габаритно-вагового контролю відносно власника транспортного засобу – ОСОБА_1 – не свідчить про неправильне визначення відповідачем суб`єкта відповідальності. Встановлений під час перевірки статус позивача як перевізника підтверджує наявність у нього обов`язку дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та можливість притягнення його до відповідальності. 
Суд зазначає, що перевізник зобов`язаний дотримуватися технічних характеристик транспортного засобу. Він не має права навантажувати автомобіль понад його технічні можливості та допускати перевантаження осей. Переміщення вантажу під час руху є неприпустимим. Таке переміщення збільшує динамічну масу транспортного засобу під час гальмування та порушує його стійкість. Це створює загрозу безпеці дорожнього руху. 
Завантажуючи транспортний засіб у межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати допустимі навантаження на осі. Він також повинен ураховувати нерівномірний розподіл маси вантажу, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після заправки пальним. У таких випадках перевізник повинен використовувати транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. 
Крім того, перевізник зобов`язаний забезпечити рівномірний розподіл вантажу. Він не повинен допускати перевантаження осей транспортного засобу. Це стосується, зокрема, перевезення сипучих вантажів. Для цього мають використовуватися відповідна тара або контейнери. 
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова від 06 липня 2021 року № 244558 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000 грн є правомірною та такою, яка винесена на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого відсутні підстави для її скасування.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ВОЛЯ" (02121, м. Київ, вул. Декабристів, 3, офіс 212, ЄДРПОУ 42976445) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН