СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року Справа № 480/8418/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8418/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2023 № 591 "Про результати службового розслідування";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію та додаткову винагороду за березень 2023 року, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку 100000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03.03.2023 перебуваючи в районі ведення бойових дій та приймаючи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, близько 18.00 внаслідок артилерійського обстрілу м. Куп`янськ, Харківської області отримав поранення, що підтверджується випискою із медичного лікувального закладу та довідкою форми 100.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1271, позивач у зв`язку із пораненням перебував на стаціонарному лікуванні у період із 04.03.2023 по13.03.2023.
Одночасно, за даним фактом, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 451 від 22.03.2023 "Про призначення службового розслідування" було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 № 3010 щодо використання під час виконання завдань індивідуальних засобів захисту 03.03.2023 заступником командира розвідувальної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 № 591 за невиконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омпбр від 02.03.2023 № 3010, щодо використання під час виконання завдань індивідуальних засобів захисту, притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана".
У подальшому позивача позбавлено грошового забезпечення та премії за березень 2023 року, передбачені постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". 
Вважаючи, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 № 591 "Про результати службового розслідування" прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття як індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 07.11.2025 заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Поновлено позивачу строк звернення до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/8418/25. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Вказаною ухвалою витребувано у відповідача копії наступних документів: додатків до Акту службового розслідування (разом із додатками), яке було проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 № 451 "Про призначення службового розслідування" відносно ОСОБА_1 ; доказів ознайомлення ОСОБА_2 із наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування", яке було проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 22.03.2023 № 451 "Про призначення службового розслідування"; довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 , яка визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402; інформації про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період його стаціонарного лікування з 04.03.2023 по 13.03.2023 із розрахунку 100 000 грн.
19.11.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. З приводу спірних відносин пояснює, що за результатами службового розслідування було встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог розпорядження від 02.03.2023 № 3010, яким було визначено використання засобів індивідуального захисту під час виконання завдань. 
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що виплата додаткової винагороди (її виплата або позбавлення в її виплаті) здійснюється відповідно до наказів командирів (начальників).
Як випливає зі змісту п. 4 розд. XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, одним із документів, що слугує підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Рапорт командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року не містить відомостей про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях у березні 2023 року.
Як вбачається з матеріалів справи позивач отримав поранення 03.03.2023, з 04.03.2023 по 13.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням перебував на стаціонарному лікуванні.
З довідки про грошове забезпечення позивача вбачається, що у червні 2023 року (15.06.2023) йому була нарахована та виплачена додаткова винагорода за березень 2023 року у розмірі 35483,87 грн. (100 000 / 31 х 11 = 35483,87).
Таким чином, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, позивачу за березень 2023 року виплачена у повному обсязі.
На виконання вимог ухвали суду відповідач надіслав витребувані документи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач 03.03.2023 перебуваючи в районі ведення бойових дій та приймаючи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, близько 18.00 внаслідок артилерійського обстрілу м. Куп`янськ, Харківської області отримав поранення, що підтверджується випискою із медичного лікувального закладу та довідкою форми 100.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1271, позивач у зв`язку із пораненням перебував на стаціонарному лікуванні у період із 04.03.2023 по13.03.2023.
Одночасно, за даним фактом, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 451 від 22.03.2023 "Про призначення службового розслідування" було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 № 3010 щодо використання під час виконання завдань індивідуальних засобів захисту 03.03.2023 заступником командира розвідувальної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 № 591 за невиконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омпбр від 02.03.2023 № 3010, щодо використання під час виконання завдань індивідуальних засобів захисту, притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана".
З довідки про грошове забезпечення позивача вбачається, що у червні 2023 року (15.06.2023) йому була нарахована та виплачена додаткова винагорода за березень 2023 року у розмірі 35483,87 грн. (100 000 / 31 х 11 = 35483,87).
Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, премії та бойових виплат за березень 2023 року.
Позивач посилається на невідповідності акту службового розслідування фактичним обставинам справи, а отже оскаржуваний ним наказ підлягає скасуванню, а відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу сум щомісячної премії, додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 та бойових виплат за березень 2023 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини щодо порядку та умов грошового забезпечення військовослужбовців в тому числі під час дії воєнного стану, регулюються правовими нормами Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції що були чинні на день виникнення спору.
За приписами ст. 9-2 цього ж Закону № 2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, нeзaлeжнocтi та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХП військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-ХП передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать; посадовий оклад: оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту).
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення га виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази прЬ присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі ні.т час проходження строкової військової служби).
Згідно з пунктом 8 вказаного Порядку № 260 грошове забезпечення виплачуються в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
Згідно з пунктом 1 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результат служби.
Згідно з пунктом 1 розділу XVI Порядку № 260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
У відповідності до пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:
- за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
- у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
Тому, у зв`язку із притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "Догана" наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.04.2023 № 591 "Про результати службового розслідування", позивачу виплачено 90 % премії за березень 2023 року.
Як вбачається із оскаржуваного позивачем наказу та матеріалів службового розслідування, призначеного за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.03.2023 № 451, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог розпорядження від 02.03.2023 № 3010, яким було визначено використання засобів індивідуального захисту під час виконання завдань.
Позивач посилається на невідповідності акту службового розслідування фактичним обставинам справи, а отже оскаржуваний ним наказ, на його думку, підлягає скасуванню.
Сам позивач ОСОБА_1 в своїх поясненнях від 26.03.2025, наданих під час службового розслідування, 02.03.2023 та 03.03.2023, підтверджував, що під час отримання поранення був без засобів індивідуального захисту, каски та броніжелету.
Ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Враховуючи вищевикладене, суд визнає, що відповідач, діючи на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами, не вчинила протиправних дій стосовно позивача в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення грошового забезпечення в частині позбавлення премії за лютий 2023 року та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за березень 2023 року.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд визнає, що відповідачем достовірно доведено, що оскаржуваний накази є правомірними, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал