П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  272/1002/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чуб І.А.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
10 грудня 2025 року                                                                                           
                                                                                                              м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А.,
позивача: ОСОБА_1 , 
представника позивача: Яремчука О.В.      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. 

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова серії ЕНА № 5652997 від 05.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням вимог чинного законодавства, без врахування вимог КУпАП, а саме: не врахування обставин справи, не застосування вимог ст. 17 та 18 КУпАП, що були підставою для закриття провадження у справі. Так, під час розгляду адміністративної справи відносно позивача, останній надав відповідні пояснення на окремому процесуальному документі ,в яких він чітко вказав підстави порушення вимог правил дорожнього руху, а саме порушення вимог п. 3.34 ПДР по вул. Покровська поблизу будинку 5/1 в м. Житомирі 04.09.2025 року близько 18.05 год. Причиною його дій був стан здоров`я позивача, а саме: в цей період часу з 17-40 до 18.05 год. 04.09.2025 року йому під час руху стало погано (піднявся артеріальний тиск), що слугувало необхідністю екстреної зупинки з метою уникнення настання більш негативних наслідків ніж порушення правил дорожнього руху в частині зупинки в дії забороненого знаку 3.34. 

5. Такого роду дії на думку апелянта можна розцінювати як крайня необхідність передбачена ст. 18 КУпАП, а саме: не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Таким чином, відповідач безпідставно не врахував надані пояснення позивачем і не застосував норми ст. 17 та 18 КУпАП, якими передбачено що - «Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.» На підставі вищенаведеного, вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.09.2025 року капітаном поліції Житомирського РУП№2 ГУ НП в Житомирській області Вировим Василем Сергійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5652997, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП ( а.с.5).

7. Як вбачається з оскаржуваної постанови, 04.09.2025 року о 18.05 год. ОСОБА_1 в м.Житомирі по вул. Покровська поблизу будинку 5/1 керуючи т/з Toyota Land Cruiser Prado 150, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України. Порушення зафіксовано на відеореєстратор автомобільний 70 шау, здійснено відеофіксацію на нагрудний відеореєстратор Motorola vb400v3 862114, чим порушив п.8.4 в ПДР- порушення вимог заборонних знаків.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

10. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

11. Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

12. Пункт 1 ст. 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

13. Відповідно до вимог ч.2 ст.283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

14. Частиною 4 ст.283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

15. Згідно з вимогами ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

17. Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

18. Відповідно до пункту 8.4 в Правил, дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

19. Згідно знаку 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

20. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

21. З матеріалів справи, зокрема з відеозапису із відео-реєстратора службового автомобіля встановлено, що на відео зафіксовано порушення водієм автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», номерний знак НОМЕР_2 , вимог ПДР України, а саме: зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України, подальшу зупинку поліцейського автомобіля та виявлення поліцейським вказаного порушення.

22. Наявним в матеріалах справи відеозаписом із нагрудного відео-реєстратора поліцейського зафіксовано, що подія мала місце 04.09.2025 о 18 год. 05 хв. та, що поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про причину звернення до нього та суть скоєного ним адміністративного правопорушення. При цьому, також були враховані пояснення стану здоров`я водія, якому поліцейським було запропоновано викликати швидку допомогу, однак водій ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи відмову покращенням стану здоров`я після прийняття ліків. Також на зазначеному відео зафіксовано клопотання позивача щодо перенесення розгляду адміністративної справи.

23. Переглядом відеозапису від 05.09.2025 установлено, що під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , капітан поліції ОСОБА_2 ознайомив позивача зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, вислухав та врахував пояснення особи щодо якої розглядалася справа ОСОБА_1 , який клопотань пов`язаних з розглядом справи, а саме: про виклик свідка, про приєднання інших доказів не заявляв, окрім надання пояснень, що було враховано під час винесення постанови, та з врахуванням всіх обставин ОСОБА_1 визнано винним за ст.122 ч.1 КУпАП та призначено штраф в сумі 340,00 грн., роз`яснено порядок сплати штрафу і оскарження постанови.

24. Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови суттєвих порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови, які б могли бути підставою для скасування постанови, не встановлено, поліцейським вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності, що вбачається з наданого відповідачем відеозапису та змісту оскаржуваної постанови.

25. Матеріалами справи також не підтверджується вчиненння вказаного правопорушення позивачем у стані крайної необхідності (ст.18 КУпАП), що могло б виключати його адміністративну відповідальність, так як особа від виклику поліцейським швидкої допомоги та госпіталізації відмовилася та не вжила таких заходів самостійно, що свідчить про відсутність стану крайньої необхідності, а всі доводи позивача та його представника лише спрямовані на уникнення відповідальності позивачем за вчинене адміністративне правопорушення.

26. Щодо посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду у справі №545/3654/16-а від 19.02.2020, колегія суддів зазначає, що у справі №545/3654/16-а позивач через погане самопочуття поїхав до центру екстреної медичної допомоги, різке погіршення стану здоров`я було підтверджене наданим позивач висновком екстреної медичної допомоги. У данній ж справі апелянт відмовився від виклику швидкої допомоги, доказів звернення за медичною допомогою ні під час розгляду справи відповідачем 05.09.2025 року, ні до суду позивачем не надано. 

27. Доводи позивача, стосовно того, що таку зупинку він здійснив вимушено внаслідок різкого погіршення стану здоров`я, нічим не підтверджені та не спростовують факт здійснення позивачем зупинки із порушеннями вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР.

28. Таким чином, наведені апелянтом доводи не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та не можуть бути тими обставинами, що звільняють від відповідальності.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

30. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

31. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

32. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

34. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.