ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 201/5711/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року (суддя Наумова О.С.) в справі № 201/5711/25 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра з адміністративного позовом до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01 травня 2025 року серії ЕНА № 4629357 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн за ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4629357 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. 
У задоволенні іншої частини вимог до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відмовлено.
Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП закрите.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ДПП просить скасувати рішення в частині розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким здійснити новий розподіл судових витрат, зменшивши розмір судових витрат, що підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції, визначити розмір судового збору відповідно до чинного законодавства з урахуванням коефіцієнту 0,2.
Апелянт зазначає, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» при поданні позову немайнового характеру через «Електронний суд» застосовується знижений коефіцієнт 0,2. При визначенні судового збору суд першої інстанції застосував коефіцієнт 0,8, який застосовується у разі подання позову у паперовій формі. Таким чином, судовий збір стягнуто неправильно та у завищеному розмірі, що є порушенням положень Закону України «Про судовий збір». 
У постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01.05.2025 серії № ЕНА № 4629357 поліцейського 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Дудорова В.О. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП, за керування транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , який не зареєстровано у встановленому в Україні порядку в термін 10 діб, чим порушено пункт 30.1. Правил дорожнього руху України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_2 власником автомобіля «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , дата реєстрації - 30 листопада 2013 року.
На звернення ОСОБА_3 листом від 05.05.25 № 31/27/08-3388-2025 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономної Республіці Крим та м. Севастополі (філія ГСЦ МВС) повідомив, що відомості про свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_2 наявні в модулі Єдиного державного реєстру транспортних засобів в стані «На обробці у паспортиста», тобто не завершена процедура перереєстрації. Також у РСЦ ГСЦ МВС відсутня інформація щодо причин та обставин не завершення перереєстрації зазначеного транспортного засобу. 
Відповідно до відомостей з порталу «ДІЯ», де вказана дата реєстрації автомобіля «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_1 , - 30.11.2013, автомобіль є зареєстрований за власником ОСОБА_2 .
Постановою заступника начальника сектору дізнання відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області Мостового О.Б. від 30.05.2025 кримінальне провадження № 12025047220000175, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2025 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Врахувавши, що відомості про свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_2 були наявні в модулі Єдиного державного реєстру транспортних засобів в стані «На обробці у паспортиста», тобто процедура не була завершена, а позивач надав відомості з порталу «ДІЯ», де вказана дата реєстрації автомобіля «Toyota Camry», н.з. НОМЕР_1 - 30.11.2013, автомобіль був зареєстрований за власником ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав, що позивач керував транспортним засобом, який був зареєстрований.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту, що транспортний засіб був не зареєстрований та водій керував транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.
Оскільки управління патрульної поліції в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову до вказаного відповідача.
Крім того, суд першої інстанції стягнув з ДПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Судове рішення оскаржено ДПП виключно в частині розподілу судових витрат.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції про розподіл судових витрат не в повній мірі обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що при поданні позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Позов подано через систему «Електронний суд».
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною другою статті 4 Закону №3674-VI установлені ставки судового збору.
Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, справляється судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI). 
У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 прожиткових мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини другої статті 4 Закону №3674-VI). 
Частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Отже, за подання позову в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження ставки судового збору, а не 0,2, як вважає апелянт.
Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 зроблено наступний висновок: «... з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.». 
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн.
Отже, з урахуванням подання позову в електронній формі судовий збір мав бути сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 484,48 грн, виходячи з наступного розрахунку: 3028 грн х 0,2 = 605,60 грн, 605,60 грн х 0,8 = 484,48 грн.
Отже, судом першої інстанції помилково визначено розмір судового збору, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПП.
Апеляційна скарга судом задовольняється частково, оскільки судом змінено рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а не скасовано, як просив апелянт.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції неправильного застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року в справі № 201/5711/25 задовольнити частково.
Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 20 листопада 2025 року в справі № 201/5711/25 за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення змінити в частині розподілу судових витрат.
В абзаці п`ятому резолютивної частини судового рішення цифри «968,96» замінити цифрами «484,48».
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 22 січня 2026 року та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко