УХВАЛА

02 грудня 2025 року 
м. Київ

справа №120/1924/25
адміністративне провадження № К/990/45552/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Білак М.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати з 26.02.2022 по 31.12.2022 основних видів грошового забезпечення без врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022;
-зобов`язати з 26.02.2022 по 31.12.2022 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням;
-визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати з 01.01.2023 по 20.05.2023 основних видів грошового забезпечення без врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2023;
-зобов`язати з 01.01.2023 по 20.05.2023 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням;
-визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення та грошової допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2022 та 2023 роки без врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2022 та на 01.01.2023;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення та грошової допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2022 та 2023 роки із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2025 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 26.02.2022 по 31.12.2022 перерахунку грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 26.02.2022 по 31.12.2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 19.05.2023 перерахунку грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» , виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2023 по 19.05.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 р. та на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та зобов`язано скаржника усунути недоліки протягом десяти днів, шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 1 453 грн 44 коп.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025 продовжено термін на десять днів для усунення недоліків в апеляційній скарзі з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 відмовлено в задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків та апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі № 120/1924/25 повернуто скаржнику на підставі частини 2 статті 298 КАС України.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та зобов`язано скаржника усунути недоліки протягом десяти днів, шляхом надання до суду заяву про поновлення строку, вказавши підстави для поновлення строку та документ про сплату судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2025 продовжено термін на десять днів для усунення недоліків в апеляційній скарзі з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.25 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №120/1924/25.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулася через підсистему «Електронний Суд» до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою від 21.10.2025 Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та зобов`язано скаржника усунути недоліки протягом десяти днів, шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні та оригіналу документу про сплату судового збору.
Ухвалою від 04.11.2025 Верховного Суду касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі № 120/1924/25 повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 332 КАС України.
06.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі № 120/1924/25.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.11.2025 касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції:
- уточненої касаційної скарги із обґрунтовуванням в чому полягає порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення;
- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2422,00 гривень;
- клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Одночасно скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.
Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.
На веб сторінці призначеної для пошуку та перегляду документів Єдиного державного реєстру судових рішень, 11.11.2025 оприлюднено ухвалу Верховного суду від 10.11.2025 про залишення вказаної касаційної скарги без руху (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 131671689).
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про залишення касаційної скарги без руху від 10.11.2025) доставлена в Електронний кабінет Військової частини НОМЕР_1 10.11.2025 о 17:44, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
20.11.2025 через підсистему «Електронний суд» від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків за змістом якої просить визнати причини пропуску поважними та поновити строк на касаційне оскарження, відстрочити сплату судового збору.
Вирішуючи клопотання касатора в частині поновлення строків на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.
Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
На обґрунтування клопотання про визання причин пропуску строку поважними скаржник зазначив, що вперше касаційна скарга подана у строки передбаченні статтею 329 КАС України, однак повернута скаржнику з незалежних від нього причин. Вдруге касаційну скаргу подано найкоротший термін.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно із інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» вперше подану касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 21.10.2025. Скаржнику було надано десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з дня вручення цієї ухвали, шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні та документ про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
Ухвалою Верховного Суду від 04.11.2025 відмовлено в клопотанні про відстрочення сплати судового збору та вперше подану касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 повернуто скаржнику у зв`язку невиконанням ухвали Верховного Суду від 29.10.2025 на підставі частини другої статті 332 КАС України.
Повртоно подана касаційна Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 10.11.2025. Скаржнику надано десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення цієї ухвали, шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, документа про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, зазначає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини другої статті 332 КАС України у системному зв`язку із частиною восьмою статті 169 КАС України, зі змісту яких слідує, що скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Відповідач не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору з урахуванням обставин і факторів, які впливають на тривалість процедури проведення відповідних платежів.
Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Сам по собі факт повернення касаційної скарги не свідчить про наявність дійсно істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення процесуальних дій, які не залежать від волевиявлення особи. При вирішенні питання про поважність наведених позивачем причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданого адміністративного позову.
Верховний Суд погоджується, що введення в Україні воєнного стану суттєво ускладнило (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування суб`єктів владних повноважень. Водночас Суд уважає за необхідне зазначити, що введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу особового складу Військової частини.
Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
Водночас наявність права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою не є безумовною підставою для поновлення строку. Окрім реалізації такого права без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Отже, враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка подає клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Пропуск скаржником строку на касаційне оскарження насправді пов`язане із неусуненням недоліків, залишенної без руху вперше поданої касаційної скарги та несплаті судового збору. При цьому поврторна касаційна скарга подана без зайвих зволікань та з аналогічними недоліками, які були неусунуті при першому звернені із касаційною скаргою.
При цьому поновлення строку не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін. У разі подання скаржником клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.
Питання внутрішньої організації роботи суб`єкта владних повноважень є суб`єктивним чинником, який не вказує на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з його наявністю, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.
Таким чином наведені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження судових рішень не дають достатніх і переконливих підстав визнання поважними причин пропуску такого строку та його поновлення.
Будь-яких інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доводів на їх обґрунтування скаржником не наведено, відповідних доказів на їх підтвердження не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.
Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору Верховний Суд зазначає наступне.
На обґрунтування про відстрочення сплати судового збору, скаржник зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня та отримує бюджетні асигнування за підпорядкованістю від Командування Повітряних Сил України Збройних Сил України . Також касатор покликається на роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, в якому роз`яснено, що з Військових частин та органів військового управління надходили листи щодо виділення бюджетного призначення для виконання рішень судів та сплати судового збору та у зв`язку з чим Міністерстві оборони України тривають роботи щодо пошуку додаткового фінансування ресурсів для забезпечення виконання  судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».
За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Аналіз зазначених норм свідчить, що скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
При цьому, клопотання скаржника не містить належних обґрунтувань щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору та не підтверджено відповідними доказами. У вказаному клопотанні скаржник посилається на загальні обставини щодо обмеженого фінансування та відсутність бюджетних коштів, та відповідно відсутністю можливості сплати судовий збір.
Враховючи викладене, а також те, що у цій справі Суд дійшов до висновку застосування наслідків пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України. 
Суд не бачить підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 120/1924/25.
Визнати неповажними причини пропуску строку Військової частини НОМЕР_1 на касаційне оскарження на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 120/1924/25.
Відомовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 120/1924/25.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк 	
                                                                                       М.В. Білак