ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/1198/24 

Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої 
при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:
від позивача – не з`явився, 
від відповідача – не з`явився, 
від третіх осіб:
1) ОСОБА_1 – Панченко С.В.,
2) ОСОБА_2 - не з`явився, 
3) державного реєстратора Кофанової А.В. – не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державний реєстратор Вознесенської районної державної адміністрації Кофанова Анастасія Володимирівна, про визнання недійсними рішень загальних зборів підприємства та скасування реєстраційних дій, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” про визнання недійсними рішень загальних зборів членів ПСП “Нова Зоря”, оформлених протоколом № 10 від 02.02.2018 р., та скасування реєстраційної дії, проведеної державним реєстратором Вознесенської районної державної адміністрації Кофановою А.В. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: “Державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, 06.02.2028 08:50:20, 15211050012001498, Інші зміни. Зміна складу або інформації про засновників. Зміну складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_4 , Вознесенська районна державна адміністрація”.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.
Згідно п.1.1. розділу I «Загальні положення» статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря» (далі – ПСП «Нова Зоря»), затвердженого рішенням засновників №3 від 25 травня 2011 р., приватне сільськогосподарське підприємство «Нова Зоря» - самостійний господарський суб`єкт, який є юридичною особою і заснований на приватній власності. 
В п. 1.2. розділу І «Загальні положення» статуту ПСП «Нова Зоря» передбачено, що засновниками підприємства громадяни України, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Підприємство створене з метою здійснення виробничої, комерційної і посередницької діяльності, а також з метою задоволення громадських потреб у його продукції, роботах, послугах, реалізації на основі здобутого прибутку соціальних та економічних інтересів засновників та трудового колективу (п.2.1 розділу 2 «Предмет та цілі діяльності» статуту). 
В п. 3.3 розділу 3 «Майно та кошти підприємств» статуту передбачено, що статутний капітал підприємства формується за рахунок вкладів (внесків) засновників і складає 2286068 грн., з них: ОСОБА_1 , майновий, 1415638 грн., 62%; ОСОБА_3 , майновий, 798890 грн., 35%; ОСОБА_2 , майновий, 71540 грн., 3 %. 
Прибуток підприємства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці тощо. Прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у повному розпорядженні підприємства. Напрями використання прибутку визначаються засновниками (п.4.11 розділу 4 «Господарська діяльність» Статуту). 
Згідно з п. 6.2 розділу 6 «Управління підприємством» статуту до компетенції засновників підприємства належить: а) визначення основних напрямів діяльності, затвердження його планів та звітів про їх виконання; б) внесення змін та доповнень до статуту підприємства, в тому числі прийняття рішення про зменшення або збільшення розміру статутного капіталу; в) призначення та звільнення директора; г) затвердження річних результатів діяльності підприємства; визначення порядку використання прибутку та покриття збитків; прийняття рішення про створення, реорганізацію, та ліквідацію дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень; є) винесення рішення про притягнення до матеріальної відповідальності директора, виконавчого директора та головного бухгалтера підприємства; ж) затвердження правил процедури прийняття рішень та інших внутрішніх документів підприємства, визначення організаційної структури підприємства; з) визначення умов оплати праці посадових осіб підприємства; і) погодження договорів, укладених директором, виконавчим директором підприємства на суму, що перевищує 500000 грн.; й) прийняття рішення про припинення діяльності підприємства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. 
П. 6.3 розділу 6 «Управління підприємством» статуту ПСП передбачає, що рішення з питань, зазначених в пунктах 6.2.а), 6.2.б), 6.2.в), 6.2.е), 6.2.є),6.2.і), 6.2.й) можуть бути прийняті лише засновниками. 
В п. 6.5, 6.6 розділу 6 «Управління підприємством» статуту ПСП передбачено, що загальні збори засновників є правомочними, якщо на них присутні засновники, які володіють 70% вкладу в статутному капіталі підприємства. Рішення засновників підприємства вважаються прийнятими, якщо за них проголосували більше ніж 50% засновників присутніх на загальних зборах засновників. 
Наразі позивач вказує, що статутом у цій редакції не було визначено ні порядок скликання та проведення зборів засновників, ні порядок виходу учасника (засновника) товариства з його складу. Лише п.7.6 розділу 7 «Припинення діяльності підприємства» передбачав, що у випадку смерті одного із засновників, його спадкоємець (спадкоємці) здійснює права засновника і вносить зміни до статуту підприємства пов`язані із зміною засновника. Якщо спадкоємців декілька, то вони вправі прийняти рішення про перетворення підприємства в господарське товариство або відмовитися від своєї частки спадщини в підприємстві на користь одного із спадкоємців. 
За ствердженнями позивача, згідно протоколу №10 загальних зборів учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря» від 2 лютого 2018 р. на зборах були присутні ОСОБА_1 (розмір частки складає 62% Статутного капіталу), ОСОБА_3 (35%) та ОСОБА_2 (3%). Загальна кількість голосів, що належить учасникам підприємства, які зареєструвалися для участі у загальних зборах, становить 100% від загальної кількості голосів учасників підприємства. Відповідно до ст.60 Закону України «Про господарські товариства» та статуту підприємства кворум для проведення зборів досягнуто, збори є правомочними. 
Як вказує позивач, згідно порядку денного на зборах розглядались питання: 1) про обрання голови та секретаря зборів; 2) розгляд заяви ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників) підприємства та передачу належної йому частки на користь ОСОБА_1 ; 3) розгляд заяви ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників (засновників) підприємства та передачу належної йому частки на користь ОСОБА_1 ; 4) перерозподіл часток учасників (засновників) підприємства у зв`язку зі зміною його складу; 5) про затвердження статуту підприємства в новій редакції та надання права його підпису. Повноваження щодо реєстрації змін до статутних документів підприємства. 
Позивач зазначає, що згідно протоколу по першому питанню порядку денного слухали ОСОБА_3 , який запропонував обрати головою зборів ОСОБА_1 та секретарем – ОСОБА_2 . За результатами голосування одноголосно прийнято таке рішення. По другому питанню порядку денного слухали голову зборів – ОСОБА_1 , який запропонував розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу засновників ПСП «Нова Зоря» у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 35% іншому учаснику підприємства – ОСОБА_1 . Голосували: «за» - одноголосно та вирішили задовольнити заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря» у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 35% іншому учаснику підприємства – ОСОБА_1 і виплатити належну йому частку прибутку одержаного підприємством у даному році. По третьому питанню порядку денного слухали голову зборів – ОСОБА_3 , який запропонував розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу ПСП «Нова Зоря» у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 3% (три) іншому учаснику (засновнику) підприємства – ОСОБА_1 . Голосували: «за» - одноголосно та вирішили задовольнити заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря» у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 3% (три) ОСОБА_1 і виплатити належну йому частку прибутку одержаного підприємством у даному році. По четвертому питанню порядку денного виступив голова зборів ОСОБА_1 у зв`язку з переходом частки у статутному капіталі підприємства ОСОБА_3 (35%) та частки ОСОБА_2 (3%) до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 запропонував провести перерозподіл часток учасників (засновників) підприємства наступним чином: ОСОБА_1 володіє часткою у статутному капіталі підприємства вартістю 2286068,00 грн., що становить 100% від загального розміру статутного капіталу підприємства. Голосували: «за» одноголосно та вирішили провести перерозподіл часток учасників підприємства. 
За ствердженнями позивача, ОСОБА_3 про час та місце проведення засідання зборів не повідомлявся, на засіданні зборів не був присутнім та за прийняття відповідних рішень не голосував. Належна частки прибутку за 2018 рік йому не виплачувалася. 
Також позивач вказує, що з протоколу №10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018, а також заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.02.2018 адресованих загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», в яких приватним нотаріусом ОСОБА_5 засвідчені підписи за №131, №132, №134, №135 вбачається, що заяви та засідання загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» датовані 02.02.2018. При цьому позивач звертає увагу на те, що згідно послідовності вчинених нотаріальних дій вбачається, що засідання зборів на яких розглядалися заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулося в с. Трикрати раніше по часу, аніж останніми було подано заяви загальним зборам учасників (засновників), підписи в яких посвідчено нотаріусом в м. Вознесенськ та які викладені на бланках нотаріальних документів Серія ННА номер 577736 та Серія ННА номер 577737. Таким чином, за твердженнями позивача, заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.02.2018 адресовані загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», підписи в яких зроблені на бланках нотаріальних документів Серія ННА номер 577736 та Серія ННА номер 577737 в присутності приватного нотаріуса ОСОБА_5 в м. Вознесенськ 02.02.2018 та засвідчені нею за №134 та №135, не могли розглядатися на засіданні загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» 02.02.2018 в с. Трикрати та бути підписаними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в присутності приватного нотаріуса ОСОБА_5 в м. Вознесенськ 02.02.2018 та засвідчені нею за №131 та №132, адже вони не були ще навіть виготовлені. 
Окрім того, звертає увагу на те, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 засвідчено підпис ОСОБА_1 в статуті ПСП «Нова Зоря» /нова редакція/ за №133, зроблений в її присутності в м. Вознесенськ 02.02.2018, також раніше, аніж нею засвідчено підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заявах, що також, на думку позивача, вказує на неможливість їх розгляду 02.02.2018 в с. Трикрати на засіданні загальних зборів. 
З огляду на вказане, позивач зазначає, що оскільки нотаріусом засвідчено підписи в письмових заявах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.02.2018 загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» пізніше виготовлення протоколу №10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018, а також статуту ПСП «Нова Зоря», останні не могли бути предметом розгляду на зборах, а усних заяв ОСОБА_3 загальним зборам учасникам (засновникам) не подавав, адже вони фактично не проводилися, то відповідно рішення загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» оформлені протоколом №10 від 02.02.2018 слід вважати не прийнятими. 
Окремо позивач зазначає, що якщо загальні збори учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» все ж таки проводилися в інший день, в яких ОСОБА_3 участі не брав, адже про місце та час їх проведення його ніхто не повідомляв, то на них могли бути присутніми лише два засновники – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , загальний розмір часток яких складав 65%, що є меншим 70% вкладу в статутному капіталі підприємства, а відповідно, на думку позивача, збори слід вважати неправомочними. 
За ствердженнями позивача, порядок оформлення виходу учасника з ПСП «Нова Зоря» було порушено. 
В той же час, в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Вознесенської районної державної адміністрації Кофановой А.В. на підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , протоколу загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» №10 від 02.02.2018 внесено 06.02.2018 відомості про засновників, а саме про зміну складу засновників (учасників) юридичної особи та зміну до установчих документів юридичної особи. 
Так, позивач вважає, що внаслідок оформлення протоколу №10 від 02.02.2018, подання останнього, а також заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , реєстратору та вчинення останнім відповідної реєстраційної дії про зміну складу засновників (учасників) юридичної особи та зміну до установчих документів юридичної особи позивач був позбавлений корпоративних прав всупереч його волі.
Наразі позивач вказує, що ОСОБА_3 про проведення загальних зборів не повідомлявся взагалі, в тому числі і за 30 днів, жодним способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Окрім того, вказує, що ОСОБА_3 за 7 днів до скликання загальних зборів учасників не була надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. Загальні збори учасників не вважаються повноважними, адже на них не були присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності 70 відсотками голосів, а лише (за умови їх проведення) 65% (100- 35), адже 35% належать ОСОБА_3 . Тобто, зважаючи на обставини вказаної справи, для державної реєстрації змін відомостей про склад учасників, відомостей про розмір статутного капіталу та розмір часток учасників до державного реєстратора мало бути подане підприємством рішення про виключення учасника з підприємства з нотаріально засвідченими підписами учасників, які голосували за таке рішення на зборах, а учасником (засновником) заява, підпис в якій посвідчений нотаріально. Оскільки позивач самостійно не звертався до державного реєстратора з заявою про вихід, а рішення засновниками (учасниками) підприємства не приймалося та не підписане ОСОБА_3 , то вважає, що державна реєстрація його виходу за зверненням відповідача, проведена на підставі протоколу зборів учасників (засновників) від 02.02.2018 №10 та заяви ОСОБА_3 про вихід, суперечить приписам чинного на той час законодавства.
Стверджуючи, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення загальних зборів членів ПСП «Нова Зоря», що відбулися 02.02.2018, проведення яких здійснювалося всупереч встановленому порядку, права позивача порушені, адже незаконно позбавлено можливості розпоряджатися своєю часткою, позивач вважає, що ефективним захистом порушеного права є визнання недійсними відповідного рішення. З огляду на вказане, вважає рішення загальних зборів, оформлене протоколом загальних зборів за №10 від 02.02.2018 членів ПСП «Нова Зоря», прийняте з порушенням вимог законодавства та Статуту, а тому є недійсним та підлягає скасуванню. Як наслідок, на думку позивача, підлягає скасуванню державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо перерозподілу часток учасників (засновників) підприємства, що був проведений на підставі рішення загальних зборів від 02.02.2018, оформленого протоколом №10. Вказана вимога має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб. Наведений висновок відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі №904/5857/17. Отже, для визнання протиправними та скасування спірних реєстраційних дій щодо змін до установчих документів позивач має довести наявність порушення такими діями його корпоративних прав у розумінні статті 167 Господарського кодексу України, які підлягають захисту господарським судом у межах розгляду корпоративного спору (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/2968/19).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 головуючим суддею у даній справі № 915/1198/24 визначено суддю Смородінову О.Г.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.10.2024 по справі № 915/1198/24 (суддя Смородінова О.Г.) вказану позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 05.11.2024 р. о 09:50, залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
08.10.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про вступ у справу як представника (вх.№12090/24).
23.10.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12837/24), згідно з яким відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вказуючи про наступне.
25 травня 2011 року рішенням засновників №3 затверджено нову редакцію статуту ПСП «Нова зоря» (далі – підприємство). 
Відповідно до п. 1.2 статуту засновниками підприємства є ОСОБА_1 – частка статутного капіталу 62%, ОСОБА_3 – частка в статутному капіталі – 35%, ОСОБА_2 - частка в статутному капіталі – 3%. 
02 лютого 2018 року від засновника ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 надійшла заява, адресована загальним зборів учасникам ПСП «Нова зоря», зміст якої відображав волевиявлення позивача реалізувати своє право на вихід зі складу учасників товариства. Справжність підпису на вказаній заяві засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. 
Щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, останній вказує наступне. В позовній заяві представником позивача зазначається, що позивач про час та місце проведення засідання зборів не повідомлявся, участі в загальних зборах, які проводились 02.02.2018 р. не брав та не голосував за прийняття оскаржуваного рішення. За ствердженнями відповідача, вказані позивачем обставини спростовуються наявністю заяви позивача про вихід зі складу учасників товариства, яка містить підпис заявника, який нотаріально засвідчено.
Крім того, відповідач вказує, що з моменту складання заяви про вихід зі складу засновників, по день даного позову, поведінка позивача не була суперечливою відносно раніше реалізованого права виходу зі складу засновників. Зокрема, з 02.02.2018 р. по день подачі даного позову (понад 6-ти років), позивач не звертався до відповідача із заявами про відкликання раніше наданої заяви про вихід зі складу засновників. Також вважає твердження представника позивача, що прийняття оскаржуваного рішення засновників (протокол) №10 від 02.02.2018 р. призвело до позбавлення корпоративних прав позивача в супереч його волі, не відповідає ані фактичним обставинам ані правовому обґрунтуванню. 
Так, відповідач посилається на положення п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України та п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", за якими учасники товариства мають право вийти у встановленому порядку з товариства. 
Також в ч. 1 ст. 148 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід. Положення статті 148 ЦК України свідчать про те, що волевиявлення учасника товариства на вихід зі складу учасників господарського товариства за власним бажанням не пов`язується з будь-якими спеціальними умовами і підставами та має бути реалізовано шляхом повідомлення товариства про свій намір. 
Відповідно до норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. 
З огляду на вказане відповідач вказує, що у зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку (п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів"). За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 №910/7674/18, вихід з товариства є безпосередньою дією учасника, спрямованою на припинення корпоративних відносин з товариством з ініціативи учасника товариства, вчинення якої реалізується учасником шляхом подання до товариства заяви в письмовій формі, підписаної учасником. У зв`язку із цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. 
Наразі відповідач вказує, що в матеріалах справи наявна заява позивача про вихід зі складу засновників, яка, враховуючи викладені вище норми права та правові висновки ВП Верховного суду, повністю спростовує будь-які порушення з боку відповідача, що призвели до незаконного позбавлення позивача корпоративних прав. 
Відносно міркувань представника позивача щодо невідповідності оскаржуваного рішення засновників приписам статуту ПСП «Нова Зоря», яким взагалі не передбачено можливості виключення засновника з підприємства, відповідач зазначає, що представник в позовній заяві викладає дві протилежні одна одній позиції щодо незаконності оскаржуваного рішення засновників. Так, звертає увагу, що на сторінці 6 (абз. 3) позовної заяви зазначено, що порядок оформлення виходу учасника з ПСП «Нова зоря» порушено, в той же час, на сторінці 12 (абз. 2) представник позивача вказує, що згідно положень статуту, відсутній порядок виходу зі складу учасників. 
В обґрунтування заперечень щодо твердження представника позивача про те, що приписами статуту не передбачено вихід зі складу засновників, зазначає наступне. 
Пунктом 3 частини першої статті 116 ЦК України, частиною першою статті 88 ГК України та пунктом "в" частини першої статті 10 Закону N 1576-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, зокрема, право учасника вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 127/16567/17). 
За ствердженнями відповідача, з огляду на наведені вище норми, право на вихід з товариства у відповідний період було законодавчо врегульовано як безумовне суб`єктивне право учасника, яке не залежало від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого мала наслідком припинення участі в товаристві. Тобто вихід з товариства є одностороннім правочином його учасника, вчиненим у письмовій формі у вигляді заяви про вихід з товариства, підписаної учасником. Такий правочин, хоч і вчиняється за волевиявленням однієї особи, спричиняє юридичні наслідки для інших осіб. Тому неодмінною умовою для реалізації учасником вчиненого ним волевиявлення на припинення участі в товаристві є повідомлення товариства про прийняте рішення. Відтак, вихід з товариства є безпосередньою дією учасника, спрямованою на припинення корпоративних відносин з товариством з ініціативи учасника товариства, вчинення якої реалізується учасником шляхом подання до товариства заяви в письмовій формі, підписаної учасником. Тобто, достатньою підставою для виходу із складу засновників товариства є подання відповідної заяви, що й було вчинено позивачем 02.02.2018. 
Також 23.10.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про застосування строків позовної давності (вх. № 12841/24).
29.10.2024 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла відповідь на відзив (вх. № 13163/24), згідно з якою позивач наполягає на задоволенні позову. 
Також 29.10.2024 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. №13215/24), в якому просить долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують надсилання відповіді на відзив іншим учасникам справи.
11.11.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 13871/24), згідно з яким відповідач просив залучити до участі у справі №915/1198/24 приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич Інну Миколаївну в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.
Також 11.11.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 13874/24). Так, представник вказує, що як вже було наведено у відзиві на позовну заяву, підставою припинення позивача участі в господарському товаристві є юридичний факт подання учасником заяви про вихід з товариства від 02.02.2018 р. Сам факт проведення загальних зборів та реєстрація змін до установчих документів юридичної особи у зв`язку зі зміною складу учасників ПСП «Нова Зоря» свідчать про обізнаність відповідача з волевиявленням позивача, викладеним у посвідченій 02.02.2018 приватним нотаріусом заяві про вихід зі складу учасників.
На думку відповідача, представником позивача не надано належних доказів та не спростовано те, що загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» 02.02.2018 не відбулися, як зазначає позивач.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/7674/18 (провадження № 12-112гс19), за змістом частини першої статті 148 ЦК України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" станом на час виникнення спірних правовідносин учасник товариства (безвідносно до розміру належної йому частки в статутному капіталі товариства) мав право вийти з товариства у будь-який строк незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Підставою припинення участі в господарському товаристві міг бути юридичний факт подання учасником заяви про вихід з товариства (пункт 6.8); - реалізація права на вихід зі складу учасників товариства законодавчо не пов`язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству (пункт 6.9); право на вихід з товариства у відповідний період було законодавчо врегульовано як безумовне суб`єктивне право учасника, яке не залежало від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого мала наслідком припинення участі в товаристві (пункт 6.10); моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку (пункт 6.14). 
Поновлення у складі учасників товариства особи, яка добровільно вийшла з нього або була виключена, є неможливим (постанова КГС ВС від 21.08.2024 у справі № 912/363/22). Натомість аналіз змісту та характеру заявлених позивачем вимог свідчить про те, що позивач, звертаючись до суду з вищеописаним позовом, прагне відновити себе у складі учасників відповідача, який існував до 02.02.2018 року. 
Таким чином, враховуючи відсутність порушеного права та те, що позовні вимоги у справі не відповідають належним та ефективним способам захисту, відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню. 
11.11.2024 р. від третьої особи ОСОБА_1 до господарського суду надійшли пояснення (вх. № 13934/24), згідно з якими третя особа заперечує щодо задоволення позовних вимог. Так, третя особа зазначає, що відповідно до статуту в редакції 2011 року, затвердженого рішенням № 3 від 25.05.2011 засновниками ПСП «Нова Зоря» є: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Проте, у 2018 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли рішення про вихід зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», про що ними було складено відповідні заяви від 02.02.2018 та нотаріально засвідчено справжність підписів. Розгляд даних заяв було включено до порядку денного загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», які відбулись 02.02.2018.
На загальних зборах 02.02.2018 були присутні всі учасники (засновники) ПСП «Нова Зоря», а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Кворум для проведення зборів було досягнуто, збори були правомочними. Загальними зборами одноголосно ОСОБА_1 було обрано головою зборів, секретарем зборів одноголосно було обрано ОСОБА_2 .
Також, за ствердженнями третьої особи, порядок денний загальних зборів містив п`ять питань, в тому числі розгляд заяви ОСОБА_3 про вихід з учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» та розгляд заяви ОСОБА_2 про вихід з учасників (засновників) ПСП «Зоря». Під час розгляду другого питання порядку денного одноголосно загальними зборами ПСП «Зоря» задоволено заяву ОСОБА_3 про вихід з учасників (засновників) ПСП « Нова Зоря». Під час розгляду третього питання порядку денного одноголосно загальними зборами ПСП «Нова Зоря» задоволено заяву ОСОБА_2 про вихід з учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря». Деталі розгляду та голосування по другому та третьому питанню містяться в протоколі загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 10 від 02.02.2018, який було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 131, 132, що відповідало чинному на той час законодавству.
Крім того, 11.11.2024 р. від третьої особи ОСОБА_2 до господарського суду надійшла заява (вх. № 13938/24), за змістом якої заявником зазначено про неможливість прибути в судове засідання та фактично викладено пояснення щодо обставин справи.
У зв`язку з перебуванням головуючої у даній справі судді Смородінової О.Г. у відпустці у період з 25.11.2024 по 16.12.2024 ухвалою суду від 11.11.2024 підготовче засідання у справі № 915/1198/24 було відкладено на 17 грудня 2024 року о 13:30.
10.12.2024 від представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Панченка С.В. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 15573/24) про вступ у справу як представника ОСОБА_1 .
11.12.2024 від представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Панченка С.В. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 15620/24), в якому заявник просить суд залучити до матеріалів справи № 915/1198/24 наступні документи: копію договору № 26/11/24-АІ від 26.11.2024 року, копію Адвокатського запиту № 26/11/24-АІ від 26.11.2024 року; копію відповіді нотаріуса Франкевич І.М. № 279/01-16 від 03.12.2024 року. 
Також в клопотанні представник просив витребувати у приватного нотаріуса Франкевич Інни Миколаївни довідку про вчинені нею 02.02.2018 року нотаріальні дії, в якій зазначити, в якому фактичному порядку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були підписані наступні документи: 
- заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 року з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (засвідчено підпис ОСОБА_3 , зареєстровано в реєстрі за № 135); 
- заява ОСОБА_2 від 02.02.2018 року з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (засвідчено підпис ОСОБА_2 , зареєстровано в реєстрі за № 134); 
- протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” від 02.02.2018 року (засвідчено підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № № 131, 132);
- статут Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (нова редакція) код ЄДРПОУ 30766215 2018 року (засвідчено підпис ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 133), 
а також повідомити інші відомі їй обставини підписання цих документів.
17.12.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 15919/24), згідно з якою відповідач надав до матеріалів справи оригінал заяви ОСОБА_2 від 07.11.2024 р.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2024 по справі № 915/1198/24 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 15.01.2025 р. о 14:00. Також вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. довідку про вчинені нею 02.02.2018 нотаріальні дії, в якій зазначити в якому фактичному порядку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були підписані наступні документи: 
- заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (засвідчено підпис ОСОБА_3 , зареєстровано в реєстрі за № 135); 
- заява ОСОБА_2 від 02.02.2018 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (засвідчено підпис ОСОБА_2 , зареєстровано в реєстрі за № 134); 
- протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” від 02.02.2018 (засвідчено підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за №№ 131, 132);
- статут Приватного сільськогосподарського підприємства “Нова зоря” (нова редакція) код ЄДРПОУ 30766215 2018 року (засвідчено підпис ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 133), 
а також повідомити інші відомі їй обставини підписання цих документів.
18.12.2024 від третьої особи ОСОБА_2 до господарського суду надійшли уточнюючі пояснення (вх. № 16005/24), в яких в доповнення до заяви від 07.11.2024, вказав, що 02.02.2018 за попередньо прийнятим рішенням, він разом з батьком ОСОБА_3 та братом ОСОБА_1 прибули до приватного нотаріуса Вознесенського районного округу Миколаївської області Франкевич І.М. та, скориставшись своїм правом щодо виходу з учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», склали та підписали відповідні заяви від 02.02.2018, які були нотаріально засвідчені приватним нотаріусом. Зазначає, що того ж дня, з метою реалізації його волевиявлення та волевиявлення ОСОБА_3 було складено протокол загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 10 від 02.02.2018 та підписано ОСОБА_2 – секретарем загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», ОСОБА_1 – головою загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» в присутності ОСОБА_3 , який було нотаріально засвідчено нотаріусом. 
30.12.2024 від представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Панченка С.В. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. № 16487/24), в яких заявник вказує наступне.
Станом на початок 2018 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Нова зоря» мало 3-х учасників, які є членами однієї родини – батько ОСОБА_3 та два його сини – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є рідними братами. При цьому, усі три учасника товариства жили (та продовжують жити) в одному невеликому селі Трикрати (з населенням всього близько 2000 осіб, площею менше 2-х квадратних кілометрів). У зв`язку з цим, спілкування між учасниками завжди відбувалось особисто, домовленості про будь-які зустрічі здійснювались або за телефоном, або навіть просто зайшовши один до одного в гості додому. У зв`язку з цим, не було ніякої необхідності вдаватись до надмірного формалізму та повідомляти один одного про загальні збори засновників в письмовому виді, та ще й за 30 днів до дати проведення таких зборів. Тим більше, що й Статутом ПСП «Нова зоря» такого не вимагалось. На початку 2018 року учасники ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли рішення вийти з ПСП «Нова зоря» та передати свої частки ОСОБА_1 , який на той час був директором ПСП «Нова зоря» та фактично займався його діяльністю. 02.02.2018 року усі троє учасників ПСП «Нова зоря» за попередньою усною домовленістю зустрілися у селі Трикрати та остаточно вирішили усі питання, пов`язані з виходом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зі складу учасників. Зокрема, усіма трьома учасниками одноголосно було вирішено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виходять зі складу учасників ПСП «Нова зоря» та передають свої корпоративні права ОСОБА_1 . Враховуючи, що для юридичного оформлення таких рішень законодавство вимагає складання певних документів (зокрема, заяв про вихід, потоколу загальних зборів учасників та Статуту у новій редакції), цього ж дня (02.02.2018 року) усі троє учасників ПСП «Нова зоря» приїхали у місто Вознесенськ до приватного нотаріуса ОСОБА_5 , у якій нотаріально оформили відповідні документи. Тобто у нотаріуса ОСОБА_5 здійснювалось лише оформлення раніше прийнятих рішень та поданих заяв з метою здійснення відповідних змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Оформлені у нотаріуса документи (а саме: заява ОСОБА_3 від 02.02.2018, заява ОСОБА_2 від 02.02.2018, протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 та нова редакція статуту ПСП «Нова зоря») були передані директору ПСП «Нова зоря» - ОСОБА_1 для подання їх державному реєстратору з метою внесення відповідних змін в ЄДРПОУ. Таким чином, вказує, що фактично загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» за попередньою усною домовленістю усіх учасників відбулись 02.02.2018 року у селі Трикрати; на цих зборах були присутні усі учасники ПСП «Нова зоря»; усі присутні учасники ПСП «Нова зоря» одноголосно прийняли рішення, які були відображені в ротоколі № 10 від 02.02.2018 року, підписи на якому були посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_5 . 
Окремо третя особа зазначає, що в матеріалах справи наявна заява позивача від 02.02.2018 року, яка була ним власноруч підписана, його підпис на ній було засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 135; підписання позивачем даної заяви не заперечується ані самим позивачем (при цьому, він сам надав її до матеріалів справи), ані будь-якими іншими учасникам справи. В даній заяві позивач зазначив наступне: «Я, нижчепідписаний громадянин України ОСОБА_3 , прошу загальні збори вивести мене зі складу учасників (засновників) ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ». Ніяких претензій та вимог майнового та немайнового характеру до підприємства не маю і не буду мати в подальшому, ні за яких обставин, що можуть мати місце в даний час або в подальшому. Висловлюю свою згоду на внесення відповідних змін до установчих документів ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ», які пов`язані із моїм виходом, затвердження статуту в новій редакції та реєстрацію змін в спеціально визначених органах, передбачених законом порядком. Ця заява складена у повній відповідальності до мого волевиявлення, підписується добровільно, без будь якого примусу, з повним розумінням важливості здійснюваного кроку та матеріальної і моральної відповідальності.».
Після підписання цієї заяви позивач передав її оригінал своєму сину – ОСОБА_1 , а після цього більш ніж 6,5 років ніяким чином не цікавився діяльністю ПСП «Нова зоря», не приймав у його діяльності ніякої участі (принаймні в матеріалах справи відсутні докази протилежного), тобто поводився як особа, яка вже не є учасником (засновником) ПСП «Нова зоря», та не має ніякого відношення до цього підприємства. І тільки через 6,5 років після підписання цієї заяви позивач звернувся до суду з вимогою, яка має на меті повернення його до складу учасників ПСП «Нова зоря». Позивач скористався тим, що у протоколі № 10 від 02.02.2018 року відсутній його підпис, та наразі намагається повернутись до складу учасників ПСП «Нова зоря», яке більше 6-и років діяло та розвивалось без його участі. На думку третьої особи, такі дії позивача є проявом «суперечливої поведінки» та є недобросовісними. 
При цьому третя особа зазначає, що в теорії права принцип заборони суперечливої поведінки сторони у судовому процесі має назву «Естопель» та поділяється на матеріальний та процесуальний: матеріальний естопель проявляється у суперечливій поведінці особи щодо її матеріальних прав (наприклад, коли особа спершу виконує договір, а потім оскаржує його дійсність), а процесуальний естопель полягає у непослідовній поведінці сторони судової справи. Про недопустимість такої поведінки неодноразово зазначав і Верховний Суд у своїх рішеннях.
Також третя особа вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, складають 40000,00 грн.
Також 30.12.2024 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. № 16504/24), в яких представник вказує наступне.
Відповідно до статуту ПСП «Нова зоря», затвердженого рішенням засновників №3 від 25.05.2011 року, учасниками (засновниками) ПСП «Нова зоря» були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В період з 25.05.2011 року по 02.02.2018 року учасники ПСП «Нова зоря» спілкувалися між собою особисто, домовленості про будь-які зустрічі здійснювались в телефонному режимі або при зустрічах, які відбувалися постійно, у зв`язку з тим, що учасники ПСП «Нова зоря» проживають в одному населеному пункті та є членами однієї родини. Разом обговорювали питання діяльності підприємства та спільно приймали рішення, пов`язані з господарською діяльністю ПСП «Нова зоря». Повідомлення про загальні збори засновників в письмовому виді за 30 днів до дати проведення зборів Статутом ПСП «Нова зоря» не передбачено. Дата та час проведення загальних зборів засновників, в зручний для всіх засновників час, узгоджувались під час особистих зустрічей та в телефонному режимі. На початку 2018 року учасники ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли рішення про вихід з учасників ПСП «Нова зоря» та передачу свої часток ОСОБА_1 , який на той час був директором ПСП «Нова зоря» та здійснював керівництво господарською діяльністю підприємства відповідно до покладених на нього повноважень. Попередньо домовившись про зустріч у селі Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, з метою остаточного вирішення питань, пов`язаних з виходом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зі складу учасників, усі троє учасників ПСП «Нова зоря» зустрілися 02.02.2018 року та, усіма трьома учасниками одноголосно було вирішено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виходять зі складу учасників ПСП «Нова зоря» і передають свої корпоративні права ОСОБА_1 . Цього ж дня з метою реалізації волевиявлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усі троє учасників ПСП «Нова зоря» приїхали у місто Вознесенськ Миколаївської області до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М для нотаріального оформлення відповідних документів, а саме для оформлення раніше прийнятих рішень та поданих заяв з метою здійснення відповідних реєстраційних дій та внесення змін до ЄДР. Нотаріально посвідчені заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 , заява ОСОБА_2 від 02.02.2018, протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 та нова редакція статуту ПСП «Нова зоря» були передані директору ПСП «Нова зоря» - ОСОБА_1 для подання їх державному реєстратору з метою внесення відповідних змін в ЄДРПОУ. 
Отже, представник відповідача вказує, що загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» за попередньою усною домовленістю усіх учасників відбулись 02.02.2018 року у селі Трикрати Вознесенського району Миколаївської області; присутніми на загальних зборах учасників ПСП «Нова зоря» були: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» були повноважними; усі присутні учасники ПСП «Нова зоря» ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) одноголосно прийняли рішення, які були відображені в протоколі № 10 від 02.02.2018 року; заяви щодо виходу зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були ними власноруч підписані та справжність підписів засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровані в реєстрі за № 135 та № 134 відповідно; протокол № 10 від 02.02.2018 року підписано ОСОБА_2 – секретарем загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря», ОСОБА_1 – головою загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» в присутності ОСОБА_3 , який було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровано в реєстрі за №131, 132. 
Також представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 (позивач) після його виходу з учасників підприємства, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжили спілкування у зв`язку з тим, що знаходяться в родинних відносинах, в тому числі, обговорювали діяльність та розвиток ПСП «Нова зоря». Також, батько, ОСОБА_3 , неодноразово отримував допомогу від сина, ОСОБА_1 , у вигляді палива та продовольчих товарів. Крім того, позивач з моменту виходу зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» 02.02.2018 року і до моменту звернення з позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області жодного разу протягом 6,5 років не звертався до ПСП «Нова зоря» з заявою про відкликання заяви про вихід зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 року, а також, позивачем в судовому засіданні було підтверджено факт підпису заяви від 02.02.2018 року. Вважає такі дії позивача є проявом «суперечливої поведінки» та недобросовісними.
06.01.2025 від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. до господарського суду надійшли пояснення (вх. № 97/25), в яких вказує наступне.
Відповідно до гл.1-6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення нотаріальних дій нотаріус має встановити осіб, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, їх дієздатність, волевиявлення, дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. При засвідченні справжності підпису на документах, на них вчиняються посвідчувальні написи нотаріуса і тільки після цього нотаріальні дії реєструються в реєстрі нотаріальних дій. При чому деякі з цих дій (наприклад заява, протокол, тощо) мають бути викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів. 
Як вказує приватний нотаріус, оскільки особи, які звернулись за вчинення нотаріальних дій ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) мали з собою флеш-накопичувач з Word-версіями вищезазначених документів, вона роздрукувала їх зі свого комп`ютера та після встановлення їх осіб на підставі паспортів, установлення їх реального волевиявлення та дійсних намірів для вчинення відповідних нотаріальних дій, запропонувала їм підписати документи в її присутності. При цьому нотаріус вказує, що заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також протокол загальних зборів вона роздрукувала на спеціальних бланках нотаріальних документів. 
Наразі приватний нотаріус зазначає, що спочатку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були підписані заяви про виключення їх зі складу учасників ПСП «Нова Зоря». Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був підписаний протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря». Останнім було підписано нову редакцію статуту ПСП «Нова Зоря».
При цьому, за ствердженнями нотаріуса, під час підписання усіх цих документів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом знаходились у її кабінеті, будь-яких заперечень або зауважень щодо їх підписання від них не надходило.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та п.4 гл.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. 
Після підписання особами вищезазначених документів нотаріусом було вчинено на них посвідчувальні написи та внесено нотаріальні дії до реєстру. Зареєстровані ці документи були у наступному порядку: 
- протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018 – за №№ 131, 132,
- статут ПСП «Нова Зоря» (нова редакція) 2018 року № 133;
- заява ОСОБА_2 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 134;
- заява ОСОБА_3 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 135.
Після вчинення нею посвідчувальних написів та внесення записів до реєстру нотаріальних дій, ці особи розписалися у його відповідних графах. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат», запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Після нею було передано оформлені документи для подальшого використання для здійснення державної реєстрації змін до установчих документів ПСП «Нова Зоря».
15.01.2025 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 553/25), згідно з якою позивач просить відкласти підготовче засідання з огляду на тимчасову непрацездатність представника позивача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2025 по справі № 915/1198/24 залишено без розгляду клопотання ПСП “Нова зоря” (вх. № 13871/24) про залучення до участі у справі приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич Інни Миколаївни в якості третьої особи без самостійних вимог, на стороні відповідача, та відкладено підготовче засідання на 11.02.2025 о 12:00.
16.02.2025 від представника третьої особи – ОСОБА_7 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 619/25), згідно з яким просить долучити до матеріалів справи докази направлення додаткових пояснень представника ОСОБА_1 від 30.12.2014 на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
06.02.2025 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 1800/25), в якому відповідач просить провести підготовче засідання у справі № 915/1198/24, призначене на 11.02.2025 року о 12:00, без участі представника відповідача.
11.02.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення (вх. № 2076/25).
Також 11.02.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 2078/25), згідно з яким позивач просить проводити судове засідання без участі представника.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2025 по справі № 915/1198/24 додаткові пояснення ОСОБА_3 (вх. № 2076/25) залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду по суті на 11.03.2025 об 11:00.
У судовому засіданні господарського суду 11 березня 2025 року по справі №915/1198/24 за участю представників сторін і третьої особи ОСОБА_1 судом було протокольно оголошено перерву до 09 квітня 2025 року об 11 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що ухвалою суду від 11.03.2025 повідомлено третю особу ОСОБА_2 в порядку ст. 120 ГПК України.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_9 у відставку на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області № 31 від 07.04.2025 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ, зокрема, судової справи № 915/1198/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 справу № 915/1198/24 передано на розгляд судді Ільєвій Л.М.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.04.2025 вказану справу № 915/1198/24 прийнято до провадження судді Ільєвої Л.М., постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 15.05.2025 о 11:40.
15.05.2025 від представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 7360/25), в яких позивач висловив свою незгоду з поясненнями, наданими третіми особами та надав пояснення щодо порушень, допущених, на його думку, при проведенні загальних зборів учасників ПСП “Нова Зоря” від 02.02.2018.
У додаткових поясненнях вказує, що заяви загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не складали, а лише їх підписали. Зазначає, що вони були складені невідомою особою, а нотаріусом лише роздруковані на відповідних нотаріальних бланках. 
Також представник зазначає, що ОСОБА_3 не був присутнім під час підписання ОСОБА_10 спірного протоколу № 10 загальних зборів ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018.
Зі змісту наданих додаткових пояснень 30.12.2024 представника третьої особи ОСОБА_1 можна дійти висновку, що загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» не проводилися, адже зустріч 02.02.2018 в селі Трикрати, без попереднього повідомлення не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного, а також надання можливості ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів, не може вважатися загальними зборами, що проведені у відповідності до вимог ст.60 Закону України «Про господарські товариства».
Також представник вказує, що з наданих представником третьої особи додаткових пояснень не можливо встановити, хто та коли готував протокол № 10 від 02.02.2018 загальних зборів учасників ПСП «Нова зоря», на яких підставах в нього внесено відповідні відомості, зокрема щодо дати їх проведення, місця, учасників, порядку денного тощо, адже третя особа ОСОБА_2 , що вказаний в ньому в якості секретаря лише його підписав і відбулося це у приватного нотаріуса. Крім того зазначає, що з наданих представником третьої особи додаткових пояснень вбачається, що оформлені у нотаріуса документи (а саме: заява ОСОБА_3 від 02.02.2018, заява ОСОБА_2 від 02.02.2018, протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 та нова редакція статуту ПСП «Нова зоря») були передані директору ПСП «Нова зоря» - ОСОБА_1 для подання їх державному реєстратору з метою внесення відповідних змін в ЄДРПОУ. Хоч до пояснень і не додано доказів звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора, проте представник третьої особи підтвердив той факт, що позивач особисто не звертався до державного реєстратора з відповідною заявою та не подавав жодних письмових заяв. Для державної реєстрації змін відомостей про склад учасників, відомостей про розмір статутного капіталу та розмір часток учасників, а не просто для юридичного оформлення таких рішень, як зазначає представник третьої особи у додаткових поясненнях, законодавство дійсно вимагає складання певних документів. Проте, як вказує, складання відповідних документів та їх подання компетентним органам має відповідати вимогам діючого законодавства та не може бути формальним, адже з цим пов`язана можливість позивача розпоряджатися своєю часткою в ПСП «Нова зоря». Тому представник вважає висновок представника третьої особи про те, що фактично загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» за попередньою усною домовленістю усіх учасників відбулись 02.02.2018 року у селі Трикрати; на цих зборах були присутні усі учасники ПСП «Нова зоря»; усі присутні учасники ПСП «Нова зоря» одноголосно прийняли рішення, які були відображені в Протоколі № 10 від 02.02.2018 року, підписи на якому були посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_5 є неправильним, адже за вказаних фактичних обставин справи вбачається інший по своїй суті правильний висновок про те, що загальні збори учасників ПСП «Нова зоря» не проводилися, а на підставі формально складених документів позивач був позбавлений корпоративних прав, які намагається відновити в судовому порядку. 
Щодо заяви позивача від 02.02.2018 адресованої загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова зоря», в якій приватним нотаріусом Франкевич І.М. засвідчено його підпис за №135, вказує, що позивач не заперечує того факту, що підписував таку заяву, проте вважає за необхідне зазначити, що вказана заява адресувалася не державному реєстратору, а саме загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова зоря», і мала бути розглянута не реєстратором, а саме загальними зборами учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» в порядку, що передбачений діючим на той час законодавством з прийняттям відповідних рішень. З вказаними у спірному протоколі рішеннями позивач міг погодитися та проголосувати за їх прийняття або не погодився та не голосував за їх прийняття. Також позивач мав право внести відповідні пропозиції щодо порядку денного загальних зборів та прийнятих ними рішень, в тому числі порядку виплати його частки. Проте, вказані права позивача відповідачем порушено. Вважає, що саме не додержання процедури виходу зі складу ПСП «Нова зоря» позивача, неналежна фіксація та невиконання взятих на себе зобов`язань свідчать про недобросовісність дій та «суперечливу поведінку» відповідача, адже такий вихід пов`язувався зі щорічною виплатою частки прибутку на користь позивача з урахуванням розміру його частки у статутному капіталі. 
Крім того представник вказує, що оскільки загальні збори не проводилися, то вважає, що нотаріусу повідомили недостовірну інформацію щодо їх проведення зранку 02.02.2018. Хто таке повідомлення робив нотаріус не вказує, проте в присутності ОСОБА_3 таких повідомлень не робив, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 . Не робив таких повідомлень і сам ОСОБА_3 . Також зазначає, що жодних заяв ОСОБА_5 ОСОБА_3 не надавав. Не надав таких їй заяв і ОСОБА_2 . Допускає, що такі документи їй надав ОСОБА_1 , проте де він їх взяв та хто фактично займався їх підготовкою нотаріус не вказує. 
Щодо черговості вчинення нотаріальних дій представник зазначає, що не має суттєвої різниці в якій послідовності нотаріус засвідчила підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та на яких документах, адже головним в даній справі є те, що всі ці документи, а саме заяви, протокол загальних зборів та нова редакція статуту виготовлені, роздруковані та підписані лише 02.02.2018, а підписи виконані та засвідчені нотаріусом з невеликим інтервалом в часі, що не надало можливості навіть формально провести засідання між друком заяв про вихід з числа учасників (засновників) та друком протоколу №10 від 02.02.2018, що підтверджує той факт, що загальні збори взагалі не проводилися, а документи були зроблені лише для державного реєстратора. Також представник вказує, що особисто ОСОБА_3 не знав які саме документи надавалися нотаріусу та на яких саме документах вона посвідчувала підписи, адже ним було підписано лише заяву, підпис на якій засвідчено нотаріусом останнім з п`яти, а сам за №135. При цьому ОСОБА_3 не міг перебувати одночасно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в кабінеті нотаріуса, адже вказане не відповідає вимогам ст.8 Закону України «Про нотаріат», а підписували вони документи окремо та вона окремо вчиняла з кожним із них нотаріальні дії. Про необізнаність ОСОБА_3 з наявністю протоколу загальних зборів №10 від 02.02.2018 та намагання відповідача та третьої особи ОСОБА_1 приховати факт його існування свідчить відсутність підпису позивача в протоколі, хоча він згідно його змісту був головою зборів по третьому питанню. 
Щодо орієнтовної вартості правової допомоги, розмір якої згідно додаткових пояснень представника третьої особи складає 40000,00 гривень, представник вважає, що вищезазначена сума не є співмірною із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
15.05.2025 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача (вх. № 7369/25), згідно з яким відповідач просив підготовче засідання, призначене на 15.05.2025, проводити без участі представника відповідача у зв`язку з його зайнятістю в іншій судовій справі.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.05.2025 по справі № 915/1198/24 підготовче засідання відкладено на 05.06.2025 о 14:15, враховуючи неявку представників відповідача та третьої особи ОСОБА_11 у підготовче засідання. Також вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу надати суду пояснення щодо повідомлення учасників ПСП “Нова Зоря” про проведення загальних зборів від 02.02.2018.
05.06.2025 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 8497/25), в яких представник відповідача на виконання ухвали суду від 15.05.2025 повторно зазначає наступне. 
Відповідно до статуту ПСП «Нова зоря», затвердженого рішенням засновників №3 від 25.05.2011 року, учасниками (засновниками) ПСП «Нова зоря» були ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В період з 25.05.2011 року по 02.02.2018 року учасники ПСП «Нова зоря» спілкувалися між собою особисто, домовленості про будь-які зустрічі здійснювались в телефонному режимі або при зустрічах, які відбувалися постійно, у зв`язку з тим, що учасники ПСП «Нова зоря» проживають в одному населеному пункті та є членами однієї родини. Разом обговорювали питання діяльності підприємства та спільно приймали рішення, пов`язані з господарською діяльністю ПСП «Нова зоря». 
Повідомлення про загальні збори засновників в письмовому виді за 30 днів до дати проведення зборів Статутом ПСП «Нова зоря» не передбачено. Дата та час проведення загальних зборів засновників, в зручний для всіх засновників час, узгоджувались під час особистих зустрічей та в телефонному режимі. 
Також представник зазначає, що на початку 2018 року учасники ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли рішення про вихід з учасників ПСП «Нова зоря» та передачу свої часток ОСОБА_1 , який на той час був директором ПСП «Нова зоря» та здійснював керівництво господарською діяльністю підприємства відповідно до покладених на нього повноважень. Попередньо домовившись про зустріч у селі Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, з метою остаточного вирішення питань, пов`язаних з виходом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зі складу учасників, усі троє учасників ПСП «Нова зоря» зустрілися 02.02.2018 року та, усіма трьома учасниками одноголосно було вирішено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виходять зі складу учасників ПСП «Нова зоря» і передають свої корпоративні права ОСОБА_1 . Цього ж дня з метою реалізації волевиявлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усі троє учасників ПСП «Нова зоря» приїхали у місто Вознесенськ Миколаївської області до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М для нотаріального оформлення відповідних документів, а саме для оформлення раніше прийнятих рішень та поданих заяв з метою здійснення відповідних реєстраційних дій та внесення змін до ЄДР. Нотаріально посвідчені заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 , заява ОСОБА_2 від 02.02.2018, Протокол № 10 Загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 та нова редакція Статуту ПСП «Нова зоря» були передані директору ПСП «Нова зоря» - ОСОБА_1 для подання їх державному реєстратору з метою внесення відповідних змін в ЄДРПОУ. 
Крім того, представник зазначає, що ОСОБА_3 (позивач) після його виходу з учасників підприємства, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжили спілкування у зв`язку з тим, що знаходяться в родинних відносинах, в тому числі, обговорювали діяльність та розвиток ПСП «Нова зоря». Також батько - ОСОБА_3 неодноразово отримував допомогу від сина - ОСОБА_1 у вигляді палива та продовольчих товарів. Крім того, представник вказує, що позивач з моменту виходу зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» 02.02.2018 року і до моменту звернення з позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області жодного разу протягом 6,5 років не звертався до ПСП «Нова зоря» з заявою про відкликання заяви про вихід зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 року, а також, позивачем в судовому засіданні було підтверджено факт підпису заяви від 02.02.2018 року. Вважає, що такі дії позивача є проявом «суперечливої поведінки» та недобросовісними. Просить в задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» відмовити повністю.
Наразі під час підготовчого засідання 05.06.2025 судом з`ясовано неможливість вирішення всіх завдань підготовчого провадження, враховуючи доводи позивача та необхідність витребування у відповідача додаткових доказів по справі стосовно звільнення позивача з посади виконавчого директора та розгорнутий витяг з ЄДРЮО станом на передодні проведення загальних зборів.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2025 у справі № 915/1198/24 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, та підготовче засідання відкладено на 11.07.2025 о 15:00.
07.07.2025 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про виконання ухвали суду (вх. № 10061/25), згідно з якою відповідач надав до матеріалів справи розгорнутий витяг з ЄДРЮО станом напередодні проведення загальних зборів та повідомив, що ОСОБА_3 не призначався на посаду виконуючого директора ПСП "Нова Зоря" на підставі наказу №4 від 08.06.2011 року, про що, на думку відповідача, свідчить витяг з книги протоколів засідань правління (реєстрації наказів) ПСП "Нова Зоря" (колишнього СГВК "Трикрати"), а саме аркуш 16 книги. Як стверджує відповідач, на вказаному аркуші зареєстровано наказ за номером 9 від 31.01.2011 р. про звільнення директора ПСП "Нова Зоря" та призначення директором ОСОБА_1 . Наступним за черговістю наказ під номер 10 було зареєстровано 30.06.2011 р., яким встановлено посадовий оклад працівників. 
Так, у підготовчому засіданні господарського суду 11 липня 2025 року по справі №915/1198/24 за участю представників позивача, відповідача та третьої особи - ОСОБА_1 судом було протокольно оголошено перерву до 14 липня 2025 року о 10 год. 45 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що ухвалою від 11.07.2025 р. повідомлено третю особу ОСОБА_2 в порядку ст. 120 ГПК України.
14.07.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про зміну підстав позову (вх. № 10372/25), в якій позивач додатково наводить обставини щодо порядку відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбаченого статтею 147 ЦК України та статтею 53 Закону України “Про господарські товариства”, з посиланням на практику Верховного Суду.
14.07.2025 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про відвід судді Ільєвої Л.М. (вх. № 10376/25). 
Також 14.07.2025 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 10378/25), згідно з яким позивач просив відкласти проведення судового засідання, призначеного на 14.07.2025 в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю представника позивача. Також позивач зазначив, що не заперечує проти розгляду заяви про відвід судді без його участі.
Крім того, 14.07.2025 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 10379/25), згідно з яким позивач надав до матеріалів справи довідку про перебування на лікуванні з 14.07.2025.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2025 по справі № 915/1198/24 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача – ОСОБА_8 про відвід судді Ільєвої Л.М. (вх. № 10376/25 від 14.07.2025). 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.07.2025 у справі № 915/1198/24 заяву представника позивача ОСОБА_3 про зміну підстав позову (вх. № 10372/25 від 14.07.2025 р.) повернуто заявнику на підставі ч. 5 ст. 46 ГПК України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного реєстратора Вознесенської районної державної адміністрації Кофанову Анастасію Володимирівну, зобов`язано позивача направити третій особі копію позову з додатками з урахуванням ст. 42 ГПК України та встановлено третій особі строк для подання пояснень щодо позову. Також вказаною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 30.07.2025 о 16:00. 
18.07.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення по справі (вх. № 10623/25), в яких заявник зазначає, що реєстрація (не реєстрація) в книзі протоколів засідань правління (реєстрації наказів) ПСП "Нова Зоря" (колишнього СГВК "Трикрати") наказу про призначення та звільнення ОСОБА_3 на посаду виконавчого директора, жодним чином не змінює факту видання наказу про таке призначення та фактичного виконання обов`язків ОСОБА_3 на вказаній посаді, що підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в т.ч. 01.06.2011 № (без номера). При цьому, як зазначає позивач, згідно п`ятого питання порядку денного (протокол №3 від 25.05.2011 загальних зборів засновників ПСП «Нова Зоря») на засіданні якого розглядалися питання: про обрання директора ПСП «Нова Зоря», зміну юридичної адреси підприємства, створення статутного капіталу підприємства, прийняття статуту в новій редакції та різне, що віднесено до повноважень загальних зборів підприємства, ОСОБА_3 доручено подати документи для державної реєстрації змін до установчих документів підприємства, а відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і вносилися відповідні відомості. Тому вважає, що наявність відомостей про виконавчого директора в Реєстрі, що безпосередньо залежить від внесення таких відомостей уповноваженою особою підприємства, а відповідно як і їх відсутність (не внесення з тих чи інших причин), не може свідчити про те, що ОСОБА_3 не призначався та не перебував на посаді виконавчого директора підприємства. Також вказує, що ані заява про виведення зі складу підприємства ОСОБА_3 від 02.02.2018, ані протокол загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018 року не містять відомостей щодо умов передачі частки, тобто її відчуження, зокрема відомостей про платність чи безоплатність такої передачі. У заяві вказано «ніяких претензій та вимог майнового та немайнового характеру до підприємства не маю і не буду мати в подальшому, ні за яких обставин, що можуть мати місце в даний час або в подальшому», у протоколі зазначено «… задовольнити заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу Засновників Приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря», у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі...».
Також представник позивача вважає, що заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 року про його виведення зі складу підприємства підписана ОСОБА_3 та протокол загальних зборів учасників ПСП «Нова Зоря» від 02.02.20218 року не підписаний ОСОБА_3 , не можуть вважатися договором дарування, укладеним у письмовій формі, оскільки в заяві не вживається термін «передача частки», а в протоколі загальних зборів учасників ПСП «Нова Зоря» від 02.02.20218 року хоча й вживається термін «відступлення частки», але неможливо встановити умови такого правочину, погоджені сторонами, адже не вказано про те, чи відбувається відчуження частки на оплатній чи безоплатній основі. Таким чином, вважає, що ці документи не можуть вважатися такими, в яких письмово виражено волевиявлення обох сторін на укладення договору дарування чи будь-якого іншого договору (купівлі-продажу, міни тощо). Разом з тим підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою. 
За таких умов вважає виведення ОСОБА_3 зі складу учасників підприємства та набуття іншою особою статусу одноособового учасника підприємства шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників товариства таким, що не відповідає положенням чинного законодавства. З огляду на вказане, вважає, що заява про перехід чи передачу частки учасника іншій особі не була достатньою підставою для проведення державної реєстрації змін до статуту, адже в разі відступлення частки особа набуває права на частку внаслідок укладення правочину з учасником товариства, а не внаслідок набуття ним прав одноособового учасника підприємства загальними зборами чи державної реєстрації відповідних змін. Включення такого учасника до складу учасників підприємства на підставі рішення загальних зборів його учасників та державна реєстрація відповідних змін до статуту є діями на виконання договору щодо відчуження частки учасником підприємства.
Оскільки, ані заява ОСОБА_3 від 02.02.2018 адресована загальним зборам ПСП «Нова Зоря», ані протокол загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018, не містить волевиявлення підтвердженого підписами двох сторін, то вважає, що рішення загальних зборів учасників та державна реєстрація змін до статуту, внаслідок чого ОСОБА_3 було виведено зі складу учасників підприємства, а його частка у розмірі 35% статутного капіталу перейшла у власність ОСОБА_1 , були здійснені без належних правових підстав.
21.07.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява про зміну підстав позову (вх. № 10667/25). Так, в обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що зважаючи на те, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення загальних зборів членів ПСП “Нова Зоря”, що відбулися 02.02.2018, проведення яких здійснювалося всупереч встановленому порядку, порушено права позивача, адже незаконно позбавлено можливості розпоряджатися своєю часткою, відтак ефективним захистом порушеного права є визнання недійсним відповідного рішення. З огляду на вказане, вважає, що рішення загальних зборів, оформлене протоколом загальних зборів за №10 від 02.02.2018 членів ПСП “Нова Зоря”, прийняте з порушенням вимог законодавства та статуту, а тому є недійсним та підлягає скасуванню. Як наслідок вважає, що підлягає скасуванню державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, зокрема щодо перерозподілу часток учасників (засновників) Підприємства, що був проведений на підставі рішення загальних зборів від 02.02.2018 оформленого протоколом №10. Вказує, що вказана вимога має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту в ефективний спосіб. Наведений висновок відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі №904/5857/17. Отже, для визнання протиправними та скасування спірних реєстраційних дій щодо змін до установчих документів позивач має довести наявність порушення такими діями його корпоративних прав у розумінні статті 167 Господарського кодексу України, які підлягають захисту господарським судом у межах розгляду корпоративного спору (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/2968/19). За усталеною практикою, встановивши, що дані вимоги є похідними від корпоративного спору, оскільки оскаржувані записи було вчинено на підставі рішення зборів засновників підприємства, вбачаються підстави для висновку про наявність підстав для скасування державної реєстрації таких змін. Ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, скасування реєстраційної дії/ запису в Єдиному державному реєстрі».
30.07.2025 від представника позивача – ОСОБА_8 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 11175/25), згідно з яким позивач повідомив, що 30.07.2025 від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення щодо окремого питання, тому позивач просить суд визнати необхідним та дозволити подати додаткові пояснення ОСОБА_2 щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, до матеріалів справи. Так, до клопотання позивача було надано скановану копію додаткових пояснень щодо окремого питання, підписаних третьою особою ОСОБА_2 , згідно з якими третя особа надала пояснення щодо протоколів загальних зборів засновників ПСП “Нова Зоря” № 4 від 01.01.2014 та № 5 від 01.01.2015. 
У підготовчому засіданні 30.07.2025 судом протокольною ухвалою відмовлено позивачу у прийнятті додаткових пояснень позивача від 18.07.2025 р. (вх. № 10623/25), оскільки питання, викладені у вказаних поясненнях, не стосуються предмету позову. Також судом відмовлено у долученні до справи в якості доказів додані позивачем до клопотання (вх. № 11175/25 від 30.07.2025) копії протоколів загальних зборів засновників ПСП “Нова Зоря” № 4 від 01.01.2014 та № 5 від 01.01.2015.
Наразі під час підготовчого засідання 30.07.2025 судом розглянуто заяву позивача про зміну предмету позову від 21.07.2025 (вх. № 10667/25), за результатами чого судом долучено до матеріалів справи вищевказану заяву позивача від 21.07.2025 року, але судом розцінено таку заяву не як зміна підстав позову, з огляду на те, що позивачем фактично не змінено підстави позову, а лише доповнено позов новими обставинами, що не є зміною підстав позову.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.07.2025 у справі № 915/1198/24 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 05.09.2025 р. о 14:00.
04.08.2025 від державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Кофанової А.В. надійшли пояснення по справі № 915/1198/24 (вх. № 11306/25 від 04.08.2025 р.), в яких третя особа зазначила, що згідно ч.2 п.4 ст. 6 Закону України «Про держану реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державний реєстратор проводить реєстраційну дію за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру, та оскільки підстав для відмови у державній реєстрації надані заявником документи не містили, нею було проведено реєстраційні дії на підставі звернення 05.02.2018 ОСОБА_1 , керівника ПСП «Нова зоря» для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (зміна складу засновників), а також на підставі поданих документів: заяви учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018, заяви (форма 3), протокол загальних зборів учасників ПСП «Нова зоря» № 10 від 02.02.2018, нова редакція Статуту від 2018, квитанція про сплату збору від 05.02.2018. Також в заяві просила справу №915/1198/24 розглядати без її участі.
Так, у судовому засіданні господарського суду 05 вересня 2025 року по справі №915/1198/24 за участю позивача та представників позивача, відповідача та третьої особи - ОСОБА_1 судом було протокольно оголошено перерву до 06 жовтня 2025 року об 11 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що ухвалою суду від 05.09.2025 в порядку ст. 120 ГПК України було повідомлено третіх осіб - ОСОБА_2 та державного реєстратора Кофанову А.В.
16.09.2025 від третьої особи – ОСОБА_2 до господарського суду поштою надійшли додаткові пояснення щодо окремого питання від 29.07.2025 р. (вх. № 13167/25), до яких додано незасвідчені копії наказу відповідача та протоколів загальних зборів ПСП “Нова Зоря”. 
06.10.2025 від представника позивача – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 11070/25), згідно з яким заявник просив відкласти судове засідання, призначене на 06.10.2025, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача.
Так, в судовому засіданні 06.10.2025 судом з`ясовано, що додаткові пояснення третьої особи - ОСОБА_2 щодо окремого питання від 29.07.2025, які надійшли поштою 16.09.2025 (вх. № 13167/25), подані в копії, чим порушено ч. 2 ст. 168, ч. 2 ст. 170 ГПК України, у зв`язку з чим судом протокольною ухвалою залишено без розгляду вказані пояснення із доданими документами, враховуючи також те, що справа перебуває на стадії судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.10.2025 розгляд справи № 915/1198/24 відкладено на 22 жовтня 2025 року о 15:00.
У судовому засіданні господарського суду 22.10.2025 року по справі № 915/1198/24 за участю позивача та його представника, відповідача та представника третьої особи ОСОБА_1 судом було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, при цьому судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 03.11.2025 о 11:45 в порядку абз. 2 ч. 1 ст. 219 ГПК України, про що в судовому засіданні господарського суду повідомлено представників позивача, відповідача та третьої особи – ОСОБА_1 
03.11.2025 від представника третьої особи ОСОБА_3 – Могили С.М. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання, в якому представник просить проводити судове засідання без його участі та участі третьої особи ОСОБА_3 
03.11.2025 від представника відповідача – ОСОБА_6 до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання, в якому представник просить проводити судове засідання без його участі.
В судове засідання 03.11.2025 на проголошення рішення з`явився представник третьої особи ОСОБА_1 – Панченко С.В., інші учасники не з`явились
В судовому засіданні 03.11.2025 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2001 було проведено державну реєстрацію приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря», про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис № 15081200000000216 (дата запису 06.12.2005).
25.05.2011 рішенням засновників № 3 затверджено нову редакцію статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» (надалі- ПСП «Нова зоря», підприємство).
Відповідно до п.1.1. статуту (в редакції від 2011 року) ПСП «Нова зоря» - самостійний господарський суб`єкт, який є юридичною особою і заснований на приватній власності. 
Відповідно до п. 1.2. статуту (в редакції від 2011 року) засновниками підприємства є громадяни України: ОСОБА_1 (засновник), ОСОБА_3 (засновник), ОСОБА_2 (засновник).
Відповідно до п.1.7. статуту (в редакції від 2011 року) у своїй діяльності підприємство керується цим статутом та чинним законодавством України. Статут підприємства визначає порядок організації його діяльності.
Пунктом 2.1. статуту (в редакції від 2011 року) визначено, що підприємство створено з метою здійснення виробничої, комерційної посередницької діяльності, а також з метою задоволення громадських потребу його продукції, роботах, послугах, реалізації на основі здобутого прибутку соціальних та економічних інтересів засновників та трудового колективу.
Згідно п. 3.3. статуту (в редакції від 2011 року) статутний капітал підприємства формується за рахунок вкладів (внесків) засновників і складає 2286068 грн. Вклади засновників до статутного капіталу складає: ОСОБА_1 (62% частки у статутного капіталі), ОСОБА_3 (35% частки у статутного капіталі), ОСОБА_2 (3% частки у статутного капіталі).
Прибуток підприємства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. Прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у повному розпорядженні підприємства. Напрями використання прибутку визначаються засновниками (п. 4.11 статуту (в редакції 2011 року)).
Згідно п. 6.1. статуту (в редакції від 2011 року) управління підприємством здійснюється призначеним засновниками директором та/або виконавчим директором.
Пунктом 6.2. статуту (в редакції від 2011 року) визначено, до компетенції підприємства належить, зокрема: внесення змін та доповнень до статуту підприємства, в тому числі прийняття рішення про зменшення або збільшення розміру статутного капіталу (п.6.2б); про призначення та звільнення директора (п.6.2в). 
Відповідно до п. 6.3. статуту (в редакції від 2011 року) рішення з питань, зазначених, зокрема в п.п. б п. 6.2, п.п. в п. 6.2. можуть бути прийняті лише засновниками.
Згідно з п. 6.5. статуту (в редакції від 2011 року) загальні збори засновників є правомочними, якщо на них присутні засновники, які володіють 70% вкладу в статутному капіталі підприємства.
Пунктом 6.6. статуту (в редакції від 2011 року) визначено, що рішення засновників підприємства вважаються прийнятими, якщо за них проголосувало більш ніж 50% засновників присутніх на загальних зборах засновників.
В матеріалах справи наявна заява від 02.02.2018 учасника (засновника) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 , яка була адресована загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова зоря», в якій зазначено наступне: 
«Я, нижчепідписаний громадянин України ОСОБА_3 , прошу загальні збори вивести мене зі складу учасників (засновників) ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ». Ніяких претензій та вимог майнового та немайнового характеру до підприємства не маю і не буду мати в подальшому, ні за яких обставин, що можуть мати місце в даний час або в подальшому. Висловлюю свою згоду на внесення відповідних змін до установчих документів ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ», які пов`язані із моїм виходом, затвердження статуту в новій редакції та реєстрацію змін в спеціально визначених органах, передбачених законом порядком. Ця заява складена у повній відповідальності до мого волевиявлення, підписується добровільно, без будь якого примусу, з повним розумінням важливості здійснюваного кроку та матеріальної і моральної відповідальності.».
Вказана заява містить власноручний підпис ОСОБА_3 , який засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 135.
Також матеріали справи містять заяву від 02.02.2018 учасника (засновника) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_2 , яка адресована загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова зоря», в якій зазначено наступне: 
«Я, нижчепідписаний громадянин України ОСОБА_2 , прошу загальні збори вивести мене зі складу учасників (засновників) ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ». Ніяких претензій та вимог майнового та немайнового характеру до підприємства не маю і не буду мати в подальшому, ні за яких обставин, що можуть мати місце в даний час або в подальшому. Висловлюю свою згоду на внесення відповідних змін до установчих документів ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВА ЗОРЯ», які пов`язані із моїм виходом, затвердження статуту в новій редакції та реєстрацію змін в спеціально визначених органах, передбачених законом порядком. Ця заява складена у повній відповідальності до мого волевиявлення, підписується добровільно, без будь якого примусу, з повним розумінням важливості здійснюваного кроку та матеріальної і моральної відповідальності.».
Вказана заява містить власноручний підпис ОСОБА_2 , який засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 134.
Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2018 року відбулися загальні збори учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря», які оформлені протоколом № 10, до порядку денного яких включено наступні питання:
1. Про обрання голови та секретаря зборів.
2. Про розгляд заяви ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників) підприємства та передачу належної йому частки на користь ОСОБА_1 . 
3. Про розгляд заяви ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників (засновників) підприємства та передачу належної йому частки на користь ОСОБА_1 .
4. Перерозподіл часток учасників (засновників) підприємства у зв`язку зі зміною його складу.
5. Про затвердження статуту підприємства у новій редакції та надання права його підпису. Повноваження щодо реєстрації змін до установчих документів підприємства.
За результатами проведення 02.02.2018 загальних зборів приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» прийнято рішення, оформлені протоколом № 10 від 02.02.2018, в якому вказані діючі учасники підприємства: 
- громадянин України ОСОБА_1 , розмір частки якого складає 62% статутного капіталу;
- громадянин України ОСОБА_3 , розмір частки якого складає 35% статутного капіталу;
- громадянин України ОСОБА_2 , розмір частки якого складає 3% статутного капіталу.
Наразі в протоколі № 10 загальних зборів зазначено, що загальна кількість голосів, що належить учасникам підприємства, які зареєструвалися для участі у загальних зборах, становить 100% від загальної кількості голосів учасників підприємства; відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» та Статуту підприємства, кворум для проведення зборів досягнуто, збори є правомочними.
З першого питання порядку денного: слухали ОСОБА_3 , який запропонував обрати головою зборів ОСОБА_1 та секретарем – ОСОБА_2 . За результатами голосування одноголосно прийнято рішення: обрати головою зборів ОСОБА_1 та секретарем ОСОБА_2 . 
З другого питання порядку денного: слухали голову зборів – ОСОБА_1 , який запропонував розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу засновників ПСП «Нова Зоря», у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 35% іншому учаснику (засновнику) підприємства – ОСОБА_1 . Згідно Закону України «Про господарські товариства» виплатити йому частку прибутку, одержаного підприємством в даному році. Голосували: «за» - одноголосно, «проти» - немає, та вирішили задовольнити заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря», у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 35% ОСОБА_1 і виплатити належну йому частку прибутку одержаного підприємством у даному році.
З третього питання порядку денного: слухали голову зборів – ОСОБА_3 , який запропонував розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу ПСП «Нова Зоря», у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі, а саме 3% (три) іншому учаснику (засновнику) підприємства – ОСОБА_1 . Голосували: «за» - одноголосно, «проти» - немає, та вирішили задовольнити заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників (засновників) приватного сільськогосподарського підприємства «Нова Зоря», у зв`язку з чим погодити відступлення його частки у статутному капіталі підприємства, а саме 3% (три) ОСОБА_1 і виплатити належну йому частку прибутку одержаного підприємством у даному році. 
З четвертого питання порядку денного: виступив голова зборів ОСОБА_1 , у зв`язку з переходом частки у статутному капіталі підприємства ОСОБА_3 (35%) та частки ОСОБА_2 (3%) до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 запропонував провести перерозподіл часток учасників (засновників) підприємства наступним чином: ОСОБА_1 володіє часткою у статутному капіталі підприємства вартістю 2286068,00 грн., що становить 100% від загального розміру статутного капіталу підприємства. Голосували: «за» одноголосно, «проти» - немає, та вирішили: у зв`язку з переходом частки у статутному капіталі підприємства ОСОБА_3 35% та ОСОБА_2 3% до ОСОБА_1 , провести перерозподіл часток учасників (засновників) підприємства наступним чином: ОСОБА_1 володіє часткою у статутному капіталі підприємства вартістю 2286068,00 грн., що становить 100% від загального розміру статутного капіталу підприємства. 
З п`ятого питання порядку денного: виступив голова зборів ОСОБА_1 , який запропонував затвердити статут приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» в новій редакції. Надати право підпису Статуту ОСОБА_1 та подати нову редакцію Статуту для державної реєстрації у відповідності з чинним законодавством України. Голосували: «за» одноголосно, «проти» - немає, та вирішили: доручити ОСОБА_1 підписати Статут приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» в новій редакції та надати необхідні документи для державної реєстрації у відповідності з чинним законодавством України.
Вказаний протокол підписано головою загальних зборів учасників підприємства – ОСОБА_1 , секретарем зборів – ОСОБА_2 .
02.02.2018 рішенням загальних зборів засновників № 10 від 02.02.2018 затверджено нову редакцію статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» (надалі- ПСП «Нова зоря», підприємство).
Відповідно до п.1.2. статуту (в редакції від 2018 року) засновником підприємства є громадянин України: ОСОБА_1 .
Згідно п. 3.3. статуту (в редакції від 2018 року) статутний капітал підприємства формується за рахунок вкладів (внесків) засновників і складає 2286068 грн. Вклади засновників до статутного капіталу складає: ОСОБА_1 (100% частки у статутному капіталі).
Надалі, як встановлено, на підставі прийнятих рішень були проведені відповідні реєстраційні дії, а саме державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу: 06.02.2018 08:50:20, 15211050012001498, Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. ОСОБА_4 , Вознесенська районна державна адміністрація, відповідно до копії витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як зазначає позивач, про час та місце проведення засідання зборів він не повідомлявся, на засіданні зборів не був присутнім та за прийняття відповідних рішень не голосував, належна частка прибутку за 2018 рік йому не виплачувалася. При цьому позивач вказує, що оскільки нотаріусом засвідчено підписи в письмових заявах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.02.2018 загальним зборам учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» пізніше виготовлення протоколу №10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018, а також статуту ПСП «Нова Зоря», останні не могли бути предметом розгляду на зборах, а усних заяв ОСОБА_3 загальним зборам учасникам (засновникам) не подавав, адже вони фактично не проводилися, то відповідно рішення загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» оформлені протоколом №10 від 02.02.2018 вважає не прийнятими. Також позивач зазначає, що порядок оформлення виходу учасника з ПСП «Нова Зоря» порушено. Внаслідок оформлення протоколу №10 від 02.02.2018, подання останнього, а також заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , реєстратору та вчинення останнім відповідної реєстраційної дії про зміну складу засновників (учасників) юридичної особи та зміну до установчих документів юридичної особи вважає, що він був позбавлений корпоративних прав всупереч його волі.
Вважаючи, що рішення загальних зборів, оформлені протоколом загальних зборів від 02.02.2018, прийняті з порушенням закону, а тому є підстави для визнання їх недійсними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено у статті 16 ЦК України.
Частиною першою статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
На підставі матеріалів справи судом встановлено, що відповідач є приватним сільськогосподарським підприємством, створеним з метою здійснення виробничої, комерційної посередницької діяльності, а також з метою задоволення громадських потреб у його продукції, роботах, послугах, реалізації на основі здобутого прибутку соціальних та економічних інтересів засновників та трудового колективу (п. 2.1 статуту (в редакції 2011 року)). Прибуток підприємства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. Прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у повному розпорядженні підприємства. Напрями використання прибутку визначаються засновниками (п.4.11 статуту (в редакції 2011 року)).
Відповідно до частини 1 ст. 62 ГК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.
Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи (частина перша статті 113 цього ж Кодексу).
Частиною 1 статті 63 ГК України передбачена класифікація підприємств за ознакою форми власності. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.06.2019 у справі №917/1338/18 (провадження № 12-23гс19) погодилась із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 917/1887/17, що характеристика юридичної особи як приватного підприємства - це характеристика того, на підставі якої власності його створено.
Отже, приватне підприємство - це не окрема організаційно-правова форма юридичної особи, а класифікуюча ознака юридичних осіб залежно від форми власності.
Разом із цим за ознакою наявності чи відсутності учасників юридичні особи поділяються на товариства та установи, у зв`язку із чим приватне підприємство є товариством, оскільки воно має хоча б одного учасника.
Відповідно до частини 1 статті 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи. Отже, якщо приватне підприємство створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), то таке приватне підприємство є підприємницьким товариством.
З проаналізованих вище положень статуту відповідача вбачається, що відповідач є підприємницьким товариством.
Встановлення виду підприємницького товариства, до якого належить приватне підприємство, а саме, що приватне підприємство є господарським товариством (зокрема, товариством з обмеженою або додатковою відповідальністю) або кооперативом (зокрема, сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням), у кожному конкретному випадку зумовлюватиме застосування до спірних правовідносин відповідного законодавства, зокрема законів України "Про господарські товариства","Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю","Про кооперацію","Про сільськогосподарську кооперацію". Для визначення виду підприємницького товариства, до якого належить ПП у цій справі, слід виходити з такого.
Судом встановлено, що приватне сільськогосподарське підприємство створено з метою здійснення виробничої, комерційної посередницької діяльності, а також з метою задоволення громадських потреб у його продукції, роботах, послугах, реалізації на основі здобутого прибутку соціальних та економічних інтересів засновників та трудового колективу; приватне сільськогосподарське підприємство має статутний капітал, поділений на частки. Приватне сільськогосподарське підприємство не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством. 
Згідно із частиною 3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. 
Отже, за загальним правилом учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом). 
Згідно статуту відповідача підприємство не відповідає по обов`язках його засновників, а засновники несуть відповідальність по його обов`язках тільки в межах своїх внесків (п.3.7. статуту). 
У такому випадку, як наголошує Велика Палата Верховного Суду у п.8.23 постанови від 29.06.2021р. у справі №916/2813/18, ПП не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю, а відповідно до статті 84 ЦК України в чинній редакції, яка встановлює вичерпний перелік підприємницьких товариств, таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю або виробничим кооперативом (сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням).
Визначальною ознакою кооперативу є те, що один член кооперативу має лише один голос у вищому органі (абзац четвертий статті 4 Закону України "Про кооперацію", абзац перший частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"), з можливістю мати у певних випадках додаткову кількість голосів (абзац другий частини третьої статті 4 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"). Отже, оскільки статутом відповідача не встановлено, що один член (засновник, учасник) має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, то відповідач не є кооперативом. У зв`язку із цим, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у вказаній вище постанові, суд приходить до висновку, що ПСП "Нова зоря" (у цій справі, в контексті спірних правовідносин) є товариством з обмеженою відповідальністю.
При цьому суд, як і Велика Палата Верховного Суду враховує, що в Державному класифікаторі України ДК 002:2004 "Класифікація організаційно-правових форм господарювання", затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 № 97 (далі - Класифікатор), приватне підприємство поіменовано окремою організаційно-правовою формою господарювання, однак вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзацу другого розділу 1 (Вступ) Класифікатора об`єктом класифікації є, зокрема, визначені чинним законодавством організаційно-правові форми юридичних осіб. Тобто Класифікатор самостійно не визначає організаційно-правові форми юридичних осіб, а лише містить їх систематизований виклад, який має бути заснований на формах, визначених законодавством.
Зважаючи на відсутність належного законодавчого регулювання діяльності приватних підприємств, Верховний Суд неодноразово звертався до питання можливого застосування інституту аналогії:
Згідно частини 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Застосування закону за аналогією закону допускається, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства; є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону. Такі висновки наведені в пунктах 43-45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №909/337/19. Водночас у пунктах 56-58 постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду частково погодилась з висновком суду апеляційної інстанції стосовно можливості врегулювання положеннями статутів як нормативними актами порядку прийняття рішень за відсутності відповідного законодавчого регулювання, а також зауважила, що статут є актом, у якому закріплені локальні норми матеріального права, що врегульовують відносини, зокрема, стосовно управління юридичною особою. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на приписи частини 1 ст. 8 ЦК України.
Виходячи з вищевикладеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила про можливе застосування інституту аналогії закону для регулювання спірних відносин лише у випадку, якщо їх не врегульовано нормами права, які безпосередньо регулюють ці відносини, зокрема, актами законодавства або договором чи статутом. 
Як уже зазначалося, статут відповідача на момент виникнення спірних правовідносин не містив положень, що регламентували б порядок виходу засновника з товариства, тому суд звертається до приписів Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент проведення оспорюваних зборів). 
Відповідно до ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим орган товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.
Відповідно до ст.59 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, належить: а) встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів; б) вирішення питання про придбання товариством частки учасника; в) виключення учасника з товариства; г) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів. З питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.
Статтею 60 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними. Брати участь у зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є учасниками товариства. Учасники зборів, які беруть участь у зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів. Будь-хто з учасників товариства з обмеженою відповідальністю вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. У випадках, передбачених установчими документами або затвердженими товариством правилами процедури, допускається прийняття рішення методом опитування. У цьому разі проект рішення або питання для голосування надсилається учасникам, які повинні у письмовій формі сповістити щодо нього свою думку. Протягом 10 днів з моменту одержання повідомлення від останнього учасника голосування всі вони повинні бути проінформовані головою про прийняте рішення. Голова зборів товариства організує ведення протоколу. Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів. 
Згідно ст. 61Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах. 
Так, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16).
Своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні.
Отже, оскільки учасник товариства може бути не заінтересований у поновленні директора на посаді, а посилатися виключно на порушення своїх прав щодо управління товариством, вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційної дії можуть бути ефективними способами захисту.
Водночас для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, а також щодо відповідності питань порядку денного зборів питанням порядку денного, які перелічені в отриманому учасником запрошенні на загальні збори учасників товариства (п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, постанови Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №915/99/19, від 14.05.2020 у справі №910/3722/18, від 18.06.2020 у справі №911/938/19 та від 16.12.2020 у справі №910/14910/18).
Крім того, не всі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів юридичної особи, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства. Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.
Подібні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 02.04.2019 у справі №927/546/18, від 18.09.2019 у справі №902/671/18, від 28.01.2021 у справі №910/15906/19, від 07.09.2021 у справі №916/2506/20, від 05.07.2022 у справі №911/2269/20, від 25.05.2023 у справі №916/636/22, від 04.05.2023 у справі №911/3656/20, від 18.04.2024 у справі №924/560/23 та інших.
Аналіз зазначених висновків Верховного Суду щодо підстав недійсності рішень загальних зборів учасників господарського товариства свідчить, що порушення, допущені при скликанні і проведенні загальних зборів учасників господарського товариства, можна поділити на (1) такі, які мають своїм наслідком обов`язкове визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними, та (2) такі, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів.
Неповідомлення учасника господарського товариства сама по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства, однак з урахуванням конкретних обставин справи може бути достатньою підставою для визнання їх недійсними.
Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно: 1) існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів; та /або 2) факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та / або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.
У випадку заперечення учасником юридичної особи факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача як особу, рішення органу управління якої оспорюється. Такої позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 05.05.2020 у справі №916/1996/19 та від 06.02.2020 у справі №906/307/19.
Отже, у справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників юридичної особи, заявленою з підстав неповідомлення позивача як учасника юридичної особи про проведення зборів, на яких прийняте спірне рішення, судам при вирішенні питання щодо порушення прав позивача спірним рішенням необхідно з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема, щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні.
Саме така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16.
Також у постанові від 14.10.2025 у справі № 916/3226/23 Верховний Суд зазначив, що обставина (неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів) у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів сама по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства, однак з урахуванням конкретних обставин справи може бути достатньою підставою для визнання їх недійсними.
Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно: - існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів; та /або - факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та/або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.
Крім того, у кожному конкретному випадку судам слід досліджувати дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, зокрема і у випадку, якщо учасник товариства звернувся до суду з таким позовом через тривалий час після стверджуваного порушення його прав. 
З огляду на викладене для визнання недійсним рішення загальних зборів господарського товариства, що оскаржується з підстав порушення порядку скликання зборів щодо повідомлення позивача як учасника товариства про скликання зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та/або інтересів позивача як учасника господарського товариства оспорюваним рішенням загальних зборів. Тобто, при вирішенні корпоративного спору про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників господарського товариства, господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, з`ясувати, які саме права та/або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів. Наведене узгоджується з положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, які визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а також відповідає зазначеним висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, про необхідність встановлення судом факту порушення прав та законних інтересів учасника товариства спірним рішенням загальних зборів. Разом з цим позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства".
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до заяви учасника (засновника) ПСП «Нова зоря» ОСОБА_3 , датованої 02.02.2018, останній звернувся до загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова зоря», в якій просив вивести його зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова зоря». Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ніяких претензій та вимог майнового та немайнового характеру до підприємства він не має і не буде мати в подальшому, ні за яких обставин, що можуть мати місце в даний час або в подальшому. Також в заяві позивач висловив свою згоду на внесення відповідних змін до установчих документів ПСП «Нова зоря», які пов`язані із його виходом, затвердження статуту в новій редакції та реєстрацію змін в спеціально визначених органах, передбачених законом порядком. При цьому в заяві вказано, що вона складена у повній відповідальності до його волевиявлення, підписується добровільно, без будь якого примусу, з повним розумінням важливості здійснюваного кроку та матеріальної і моральної відповідальності.
Вказана заява містить власноручний підпис ОСОБА_3 , який засвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 135.
Як вбачається з п.в) ч.1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.
Також відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦК України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Справжність підпису на заяві про вихід з товариства підлягає нотаріальному засвідченню.
Так, положення статті 148 ЦК України свідчать про те, що волевиявлення учасника товариства на вихід зі складу учасників господарського товариства за власним бажанням не пов`язується з будь-якими спеціальними умовами і підставами та має бути реалізовано шляхом повідомлення товариства про свій намір.
Згідно норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку.
Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованої в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/7674/18 (провадження № 12-112гс19), за змістом частини першої статті 148 ЦК України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" станом на час виникнення спірних правовідносин учасник товариства (безвідносно до розміру належної йому частки в статутному капіталі товариства) мав право вийти з товариства у будь-який строк незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Підставою припинення участі в господарському товаристві міг бути юридичний факт подання учасником заяви про вихід з товариства (пункт 6.8); реалізація права на вихід зі складу учасників товариства законодавчо не пов`язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству (пункт 6.9); право на вихід з товариства у відповідний період було законодавчо врегульовано як безумовне суб`єктивне право учасника, яке не залежало від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого мала наслідком припинення участі в товаристві (пункт 6.10); моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку (пункт 6.14). 
Отже, враховуючи наявну в матеріалах справи заяву позивача про вихід зі складу засновників ПСП «Нова зоря», відповідно суд доходить висновку, що дата подачі позивачем вказаної заяви є моментом виходу позивача зі складу учасників підприємства.
Разом з тим, в ході розгляду справи по суті судом з`ясовано, що, заявляючи у позові вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів членів ПСП “Нова Зоря”, оформлених протоколом № 10 від 02.02.2018 р., позивач прагне отримати невиплаченої йому вартості частки у статутному капіталі, оскільки, на думку позивача, у разі визнання судом недійсними вказаних рішень таким чином будуть відновлені його корпоративні права.
Щодо змісту наведених позивачем у позові порушень під час скликання та проведення оспорюваних зборів суд зазначає наступне. 
Як вбачається зі змісту пояснень приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. (вх. № 97/25 від 06.01.2025), 02.02.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись за вчиненням нотаріальних дій та мали з собою флеш-накопичувач з Word-версіями відповідних документів. Нотаріусом були роздруковані документи зі свого комп`ютера та після встановлення осіб на підставі їх паспортів, установлення їх реального волевиявлення та дійсних намірів для вчинення відповідних нотаріальних дій, запропонувала їм підписати документи в її присутності. При цьому нотаріус вказує, що заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також протокол загальних зборів вона роздрукувала на спеціальних бланках нотаріальних документів. Спочатку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були підписані заяви про виключення їх зі складу учасників ПСП «Нова Зоря». Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був підписаний протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря». Останнім було підписано нову редакцію статуту ПСП «Нова Зоря». При цьому, за ствердженнями нотаріуса, під час підписання усіх цих документів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом знаходились у її кабінеті, будь-яких заперечень або зауважень щодо їх підписання від них не надходило.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» та п.4 гл.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. 
Після підписання особами вищезазначених документів нотаріусом було вчинено на них посвідчувальні написи та внесено нотаріальні дії до реєстру. Зареєстровані ці документи були у наступному порядку: 
- протокол № 10 загальних зборів учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» від 02.02.2018 – за №№ 131, 132,
- статут ПСП «Нова Зоря» (нова редакція) 2018 року № 133;
- заява ОСОБА_2 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 134;
- заява ОСОБА_3 з проханням вивести його зі складу учасників (засновників) ПСП «Нова Зоря» № 135.
Після вчинення нотаріусом посвідчувальних написів та внесення записів до реєстру нотаріальних дій, ці особи розписалися у його відповідних графах. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Після нею було передано оформлені документи для подальшого використання для здійснення державної реєстрації змін до установчих документів ПСП «Нова Зоря».
Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі N 904/1017/20).
За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Слід зазначити, що із внесенням 17.10.2019 р. змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування “вірогідності доказів”.
Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Так, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц, провадження N 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі N 904/2104/19, провадження N 12-57гс21). Подібний висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/14//17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17, від 04.02.2021 у справі N 910/11534/18, від 07.07.2021 у справі N 916/2620/20.
Отже, покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Застосовуючи концепцію вірогідності доказів, суд зауважує, що наявні в матеріалах справи докази та пояснення приватного нотаріуса з більшою вірогідністю підтверджують факт того, що позивач був обізнаний про оспорювані збори та про рішення, прийняті на загальних зборах членів ПСП “Нова Зоря”, оформлених протоколом № 10 від 02.02.2018 р., а відтак відсутність саме доказів про скликання таких зборів не може бути безумовною підставою для визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними. При цьому інші доводи позивача щодо порушення порядку проведення загальних зборів спростовуються матеріалами справи.
Стосовно доводів позивача про те, що приписами статуту ПСП “Нова Зоря” не передбачено вихід зі складу засновників підприємства, суд зазначає наступне. 
Пунктом 3 частини першої статті 116 ЦК України, частиною першою статті 88 ГК України та пунктом "в" частини першої статті 10 Закону N 1576-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, зокрема, право учасника вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 127/16567/17).
З огляду на наведені вище норми, право на вихід з товариства у відповідний період було законодавчо врегульовано як безумовне суб`єктивне право учасника, яке не залежало від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого мала наслідком припинення участі в товаристві. Тобто вихід з товариства є одностороннім правочином його учасника, вчиненим у письмовій формі у вигляді заяви про вихід з товариства, підписаної учасником. Такий правочин, хоч і вчиняється за волевиявленням однієї особи, спричиняє юридичні наслідки для інших осіб. Тому неодмінною умовою для реалізації учасником вчиненого ним волевиявлення на припинення участі в товаристві є повідомлення товариства про прийняте рішення. Відтак, вихід з товариства є безпосередньою дією учасника, спрямованою на припинення корпоративних відносин з товариством з ініціативи учасника товариства, вчинення якої реалізується учасником шляхом подання до товариства заяви в письмовій формі, підписаної учасником. Тобто, достатньою підставою для виходу із складу засновників товариства є подання відповідної заяви, що й було вчинено позивачем 02.02.2018 р.
Стосовно обраного позивачем способу захисту порушених, на думку позивача, корпоративних прав, суд зазначає наступне. 
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювались Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Положеннями частини 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12- 158гс18)). 
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)). 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та інших.
Як вже зазначалось вище, заявлені вимоги позивачем фактично спрямовані на отримання позивачем невиплаченої, за ствердженнями позивача, вартості його частки у статутному капіталі підприємства у зв`язку з його виходом зі складу учасників.
Поновлення у складі учасників товариства особи, яка добровільно вийшла з нього, є неможливим (постанова КГС ВС від 21.08.2024 у справі № 912/363/22). Натомість аналіз змісту та характеру заявлених позивачем вимог свідчить про те, що позивач, звертаючись до суду з вищеописаним позовом, прагне відновити себе у складі учасників відповідача, який існував до 02.02.2018 року. 
У пунктах 60 61 постанови Велика Палата Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) зробила висновок, що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі. 
У пункті 32 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 466/3221/16-а та пункті 43 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 813/1056/18 Велика Палата також вказала, що вичерпний перелік способів захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. У разі, якщо позивач прагне відновити склад учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів, і таке відновлення не може бути здійснене шляхом стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства (підпункт "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону), то належним способом захисту в цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі. Цей висновок був застосований та підтверджений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 927/97/19 (провадження № 12- 133гс19); пункті 7.62 постанови від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/19 (провадження № 12-145гс19); пункті 44 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20). Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду мають загальний характер та мають враховуватись при вирішенні питання щодо належності обраного позивачем способу захисту в усіх справах, що стосуються зміни розміру часток та відновлення складу учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів. 
Отже, виходячи з наведеного, в контексті заявленого позивачем порушення його прав суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. 
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).
Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 09.02.2021 у справі № 381/622/17 (пункт 14)). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Натомість визначений позивачем спосіб захисту порушеного права неспроможний гарантувати позивачу отримання відповідного відшкодування, про яке вказує позивач, а саме виплати йому вартості частки у статутному капіталі ПСП «Нова зоря». 
Отже, з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту корпоративних прав колишнього учасника товариства, це є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові. Такі висновки містяться в п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, п. 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19.
Водночас суд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії”). 
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.
Наразі суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам сторін, оскільки така оцінка не впливає на вказані вище висновки суду щодо відсутності підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018 та обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права на отримання компенсації вартості частки у статутному капіталі підприємства. 
З огляду на невстановлення підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПСП «Нова зоря» від 02.02.2018, відповідно суд зазначає також про відсутність підстав для скасування реєстраційної дії, проведеної державним реєстратором Вознесенської районної державної адміністрації Кофановою А.В. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: “Державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, 06.02.2028 08:50:20, 15211050012001498, Інші зміни. Зміна складу або інформації про засновників. Зміну складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_4 , Вознесенська районна державна адміністрація”, оскільки вказана вимога є похідною від першої вимоги.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів в сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .
У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нова зоря» (56535, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Трикрати, Майдан Незалежності, 1, кв. 7; код ЄДРПОУ 30766215), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), державний реєстратор Вознесенської районної державної адміністрації Кофанова Анастасія Володимирівна (56500, Миколаївська область, Вознесенський район, м. Вознесенськ, вул. Центральна, 17), про визнання недійсними рішень загальних зборів підприємства та скасування реєстраційних дій відмовити.
2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.01.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості, а також перебуванням судді Ільєвої Л.М. у відпустці у період з 18.12.2025 по 24.12.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва