Справа № 161/25339/25 
Провадження № 2/161/2002/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:головуючого судді - Рудської С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.
1.1. Позиція позивача.
09 грудня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання заробітної плати позивач відкрив карткові рахунку в АТ КБ «Приватбанк».
Станом на 08 вересня 2025 року на картковому рахунку позивача був залишок коштів 5 955,02 грн.
Вказує, що 08 вересня 2025 року у позивача був викрадений гаманець з картками, про що він довідався лише 10 вересня 2025 року, адже перебував у відпустці та не потребував грошових коштів.
В період з 08 вересня 2025 року по 10 вересня 2025 року невідомими особами був змінений фінансовий номер позивача, змінений кредитний ліміт та здійснені неодноразові зняття грошових коштів з банкоматів. Вказує, що зазначені дії відбулися без відома та без погодження позивача.
Всього були зняті грошові кошти у розмірі 226 841,00 грн, з яких: 4 391,00 грн - власні кошти позивача, 222 450,00 грн - кошти кредитного ліміту.
Відразу після того, як позивачу стало відомо про викрадення гаманця з картками, 10 вересня 2025 року він звернувся із заявою про вчинення злочину до органів Національної поліції. Наразі за цим фактом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження № 12025030580002392 від 11 вересня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Окрім того, позивач звернувся до банку із заявою з проханням відновити баланс на карткових рахунках, але фактично отримав відмову у цьому.
Посилаючись на порушення своїх прав як споживача банківських послуг, позивач просить суд:
1) зобов`язати відповідача припинити нарахування за картковими рахунками №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та всіма додатковими рахунками згідно угод №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 12 січня 2021 року в АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 відсотків, пені, щомісячних платежів та/або штрафних санкцій за користування кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення несанкціонованих операцій (транзакцій) в період з 20 год. 37 хв. 08 вересня 2025 року по 02 год. 58 хв. 10 вересня 2025 року;
2) зобов`язати відповідача відновити залищок коштів на карткових рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та всіх додаткових рахунках згідно угод №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 12 січня 2021 року до того стану, в якому вони були перед виконанням фінансових операцій в період з 20 год. 37 хв. 08 вересня 2025 року по 02 год. 58 хв. 10 вересня 2025 року;
3) зобов`язати відповідача скасувати нараховані позивачу за картковими рахунками №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та всіма додатковими рахунками згідно угод №№ SAMDNWFC00065320599, SAMDNVWFC00065320612 від 12 січня 2021 року починаючи з 20 год. 00 хв. 08 вересня 2025 року відсотки, пеню, щомісячні платежі та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення несанкціонованих операцій (транзакцій) в період з 20 год. 37 хв. 08 вересня 2025 року по 02 год. 58 хв. 10 вересня 2025 року.

1.2. Позиція відповідача.
Відповідач у запереченні на позов позовні вимоги не визнав. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що перевіркою банку встановлено, що позивач звернувся до банку через два дні після того, як він загубив гаманець з картками.
Перевіркою банку встановлено, що згідно вибірки програмних комплексів банку (Інформація про зміну ПІН КОДА) встановлено, що за період з 01.09.2025 по 10.09.2025р. пін-код до картки НОМЕР_5 (карта для виплат), а також інших карток клієнта ОСОБА_1 не змінювався, (зміна відбулась 2025-09-10 11:39:02 вже після звернення ОСОБА_1 у відділення Банку). 
Тобто вказані дії щодо зміни фінансового номеру в банкоматі, можливо було здійснити лише за допомогою наявності фізичної карти та PIN-коду до карти. PIN-код до карти встановлює/змінює лише клієнт. У ПК банку встановлену комбінацію клієнтом як PIN-код карти не відображаються для працівників. Отже, інформацією про PIN-код карти володіє тільки клієнт. 
Крім того перевіркою встановлено, що згідно вибірки програмних комплексів банку (описано вище) за період з 01.09.2025 по 10.09.2025р. пін-код до картки НОМЕР_5 (для виплат) клієнта ОСОБА_1 не змінювався, тобто вказані дії щодо зміни пароля для входу в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 можливо було здійснити лише за допомогою фінансового номеру (логіну), а також даних картки НОМЕР_6 (номер картки та PIN-коду карти), що відомі ТІЛЬКИ клієнту та особі у випадку вчинення дій клієнта з розголошення такої інформації. 
Також перевіркою банку встановлено наступне: "Враховуючи отриману інформацію в ході даної перевірки, можна зробити висновок, що зняття грошових коштів з карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 ), стало можливим в результаті вчинення дій клієнтом ОСОБА_1 з розголошення конфіденційної інформації, а саме: 
1. пін-коду до платіжних (пластикових) карток, що встановлені ним особисто; 
2. залишення без нагляду гаманця з платіжними (пластиковими) картками, що дало змогу невстановленим особам змінити фінансовий номер клієнта НОМЕР_9 на НОМЕР_8 через банкомат та пароль для входу в Приват24 шляхом введення номера картки та пін-коду до неї, що встановлений був особисто ОСОБА_1 . 
Також можна зробити висновок про бездіяльність ОСОБА_1 щодо необхідності НЕГАЙНОГО повідомлення банку про втрату платіжних карток протягом 2 діб, що є порушенням п.20 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» та п.140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р. 
Визначення терміну "негайно" наведено у розділі 1 п. 5 (22) Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затв. Постановою Правління НБУ від 28.07.2020 за №107, де негайно - це найкоротший термін протягом робочого дня, в який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії з моменту настання підстав для їх здійснення. Отже, вчинення таких дій з розголошення конфіденційної інформації та невжиття заходів щодо необхідності негайного повідомлення банку клієнтом ОСОБА_1 - відбулось зняття готівкових коштів з платіжних карток відкритих на його ім`я емітентом».
Відповідач вважає, що довів дії позивача щодо розголошення даних, які сприяли зняттю коштів з його рахунку, а саме: відсутність змін пін-коду до карти для виплат вказує на розголошення клієнтом такої інформації; відсутність зміни паролю до акаунту в Приват24 позивача вказує на розголошення клієнтом такої інформації; сам факт залишення без нагляду платіжних карток вказує на розголошення клієнтом такої інформації; не вчасне повідомлення банку про втрату платіжних засобів (карток), у сукупності покладають відповідальність саме на позивача у справі.

1.3. Щодо пропуску відповідачем процесуального строку на подання відзиву.
Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.
В даному випадку ухвала суду про відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет відповідача 16 грудня 2026 року, а тому, з врахуванням положень ч.3 ст.124 ЦПК України, останнім днем для подання відзиву було 02 січня 2026 року.
Всупереч вищенаведеному, представник відповідача подала відзив лише 13 січня 2026 року, тобто, з пропуском процесуального строку, який був встановлений судом.
При цьому до відзиву не було подане клопотання про поновлення процесуального строку на його подання.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч.2 ст.126 ЦПК України, суд ухвалив залишити без розгляду відзив, який поданий представником відповідача.

1.4. Щодо пропуску позивачем процесуального строку на подання відповіді на відзив.
Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - п`ять днів з дня вручення йому відзиву відповідача.
З доданої до відзиву квитанції про № 5627486 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС слідує, що відзив представнику позивача був доставлений 13 січня 2026 року.
Отже, враховуючи приписи ч.3 ст.124 ЦПК України, останнім днем для подання відповіді на відзив було 19 січня 2026 року.
Всупереч вищенаведеному, представник позивача подав відповідь на відзив лише 20 січня 2026 року, тобто, з пропуском процесуального строку, який був встановлений судом.
Суд відхиляє додане до відповіді на відзив клопотання про поновлення процесуального строку, оскільки очікування адвокатом відповіді на адвокатський запит не є поважною причиною для поновлення цього строку.
Окрім того, згідно приписів ч.4 ст.83 ЦПК України, у разі неможливості подання певних доказів з об`єктивних причин у строки, встановлені законом, представник позивача мав можливість вчасно подати відповідь на відзив, але одночасно повідомити про це суду і клопотати про надання додаткового строку для подання таких доказів. Нехтування своїми процесуальними правами в цій частині суд не може розглядати як поважну причину неподання відповіді на відзив у строк, встановлений законом.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 126 ЦПК України, суд ухвалив залишити без розгляду відповідь на відзив, яка подана представником позивача.

1.5. Щодо клопотання представника відповідача про витребування доказів від 26 січня 2026 року.
Разом із запереченням на позову від 26 січня 2026 року представник відповідача подала клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12025030580002392 від 11.09.2025. (у тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, із обов`язковим долученням належним чином засвідченої копії кінцевого процесуального рішення у випадку його прийняття), а також копію заяви, пояснень та протоколу допиту ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 12025030580002392 від 11.09.2025.
З приводу цього клопотання суд зауважує, що ч. 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
В свою чергу, ч. 3 ст. 83 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Отже, відповідач наділений правом подати клопотання про витребування доказів лише у строк, для подання відзиву.
В даному випадку ухвала суду про відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет відповідача 16 грудня 2026 року, а тому, з врахуванням положень ч.3 ст.124 ЦПК України, останнім днем для подання клопотання про витребування доказів було 02 січня 2026 року.
Натомість, клопотання подане відповідачем лише 26 січня 2026 року, тобто, з пропуском процесуального строку, який передбачений законом, без прохання поновити цей строк. У зв`язку з вищенаведеним та на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, суд ухвалив залишити без розгляду клопотання відповідача про витребування доказів від 26 січня 2026 року.

ІІ. Мотивувальна частина.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачу у АТ КБ «ПриватБанк» відкриті карткові рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 згідно угод №№ SAMDNWFC00065320599, НОМЕР_4 від 12 січня 2021 року.
10 вересня 2025 року позивач звернувся до Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення злочину, за якою було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025030580002392 від 11 вересня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР, у фабулі можливого правопорушення вказане наступне:
«В період часу з 08 вересня 2025 року 20 год. 37 хв. по 10 вересня 2025 року 02 год. 58 хв., невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала гаманець з банківськими картками, належними ОСОБА_1 після чого здійснювала вивід коштів через термінали, таким чином ОСОБА_1 було задано матеріальну шкоду в сумі 226 841,00 грн» (а.с.12).
25 вересня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення балансу на його карткових рахунках (а.с.13).
У відповідь, листом від 26 вересня 2025 року, відповідач фактично відмовив у задоволенні заяви позивача (а.с.14-15).
Згідно висновку службової перевірки щодо встановлення обставин зняття коштів за 08-10.09.2025 р. з карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 , яке проведено службою безпекою АТ КБ «Приватбанк» встановлені наступні обставини (далі наводяться лише обставини, які мають значення для справи):
«[…]
Згідно даних ПК Voice Record System, 2025-09-10 11:45:21 год. на лінію підтримки клієнтів ПриватБанку (номер 3700 ) від клієнта ОСОБА_1 з номеру телефону НОМЕР_9 поступив дзвінок, в якому останній повідомив, що хоче зафіксувати випадок шахрайства, оскільки загубив свій гаманець з платіжними картками і операцій за період з 08.09. по 10.09.2025 він не проводив. Через деякий час, а саме 2025-09-10 13:39:17 знову поступив дзвінок від клієнта ОСОБА_1 , який перебував у відділенні поліції з проханням надати дані про місце зняття грошових коштів з його карткових рахунків. Інших дзвінків на службу клієнтської підтримки ПриватБанку за період з 01.09.2025 по 30.09.2025 від клієнта ОСОБА_1 не виявлено.
[…]
22.09.2025 клієнтом до банку подано Заяву про призупинення нарахування відсотків та Витяг з ЄРДР, в якому зазначено: "В період часу з 08.09.2025 року 20.37 по 10.09.2025 02:58 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала гаманець з банківськими картками належними ОСОБА_1 , після чого здійснювала вивід коштів через термінали, таким чином ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду в сумі 226841 грн."
[…]
Аналізом виписки по карткових рахунках клієнта ОСОБА_1 виявлені наступні транзакції: По карті НОМЕР_10 (кредитна): В період часу з 08.09.2025 20:37:08 по 09.09.2025 22:55:28 год. кошти в сумі 180420,86 грн. через Приват24 переведені між власними картками, з кредитної карти НОМЕР_10 на карту для виплат НОМЕР_5 . Після чого 09.09.2025 23:19:48 здійснено зняття готівки в сумі 20800,00 грн. в банкоматі CAVO0938 (М ЛУЦЬК, ВУЛ. ЧЕРВОНОГО ХРЕСТА, БУД. 9). Та 10.09.2025 о 02:58:38 год. здійснено зняття готівки в сумі 20800,00 грн. в банкоматі A0200050 (Ощадбанку). По карті НОМЕР_5 (для виплат): В період часу з 08.09.2025 20:40:00 по 10/09/2025 05:50:15 здійснено обготівкування коштів в загальній сумі 179000,00 грн. через банкомати: CAVO0676(М ЛУЦЬК, ВУЛ. КУЗНЄЦОВА, БУД. 2),CAVO0938 (М ЛУЦЬК, ВУЛ. ЧЕРВОНОГО ХРЕСТА, БУД. 9), A0201911 , A0200050 (Ощадбанку), а також здійснено дві транзакції по 18,45 грн.(загальна 36,90 грн.) за розрахунок у транспорті міста Луцька.
….встановлено, що на момент списання (08.09.2025р.) грошових коштів з кредитної карти № НОМЕР_10 клієнта ОСОБА_1 (Референс договору : SAMDNWFC00065320612) кредитний ліміт на карті був 240 000,00 грн., який був встановлений 19.05.2025 р.
… 08.08.2025 о 20:23:01 год. зафіксовано зміну фінансового номеру клієнта ОСОБА_1 на номер НОМЕР_8 , який проведений в банкоматі CAVO0938 (М ЛУЦЬК, ВУЛ. ЧЕРВОНОГО ХРЕСТА, БУД. 9) невідомою особою (фото).
… (Інформація про зміну ПІН КОДА) за період з 01.09.2025 по 10.09.2025р. пін-код до картки НОМЕР_5 , а також інших карток клієнта ОСОБА_1 не змінювався, (зміна відбулась 2025-09-10 11:39:02 вже після звернення ОСОБА_1 у відділення Банку).
Тобто вказані дії щодо зміни фінансового номеру в банкоматі, можливо було здійснити лише за допомогою наявності фізичної карти та PIN-коду до карти. PIN-код до карти встановлює/змінює лише клієнт. У ПК банку встановлену комбінацію клієнтом як PIN-код карти не відображаються для працівників. Отже, інформацією про PIN-код карти володіє тільки клієнт.
[…]
… за період з 01.09.2025 по 10.09.2025 виявлено зміни облікового запису Приват24 клієнта ОСОБА_1 , а саме : -2025-09-08 20:23:10 зафіксовано зміну логіну Приват24 ОСОБА_1 з номеру НОМЕР_9 на номер НОМЕР_8 . - 2025-09-08 20:23:56 зафіксовано зміну ( відновлення) пароля входу в аккаунт (НОМЕР_8) Приват24 ОСОБА_1 , яку проведено в (p24mob) з нетипового для клієнта пристрою SMA165F|samsung (imei: НОМЕР_11) та з ІР адреси: НОМЕР_12 ( АДРЕСА_1 ) і за допомогою даних по карті НОМЕР_5 ( номер та пін-код), що відомі ТІЛЬКИ клієнту та особі у випадку вчинення дій клієнта з розголошення такої інформації.
… за період з 01.09.2025 по 10.09.2025р. пін-код до картки НОМЕР_5 клієнта ОСОБА_1 не змінювався, тобто вказані дії щодо зміни пароля для входу в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 можливо було здійснити лише за допомогою фінансового номеру (логіну), а також даних картки НОМЕР_6 (номер картки та PIN-коду карти), що відомі ТІЛЬКИ клієнту та особі у випадку вчинення дій клієнта з розголошення такої інформації.
[…]
Аналізом архіву фотофіксації зняття коштів з банкоматів Приватбанку встановлено, що в період з 08.09.2025 по 10.09.2025 р., обготівкування грошових коштів з карткових рахунків: НОМЕР_10 , НОМЕР_5 клієнта ОСОБА_1 здійснено невідомими особами.
За зверненням клієнта ОСОБА_1 в правоохоронні органи, Луцьким РУП ГУНП в Волинській області відкрито кримінальне провадження 12025030580002392 від 11.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 
Враховуючи отриману інформацію в ході даної перевірки, можна зробити висновок, що зняття грошових коштів з карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 ), стало можливим в результаті вчинення дій клієнтом ОСОБА_1 з розголошення конфіденційної інформації, а саме: 1. пін-коду до платіжних (пластикових) карток, що встановлені ним особисто; 2. залишення без нагляду гаманця з платіжними (пластиковими) картками, що дало змогу невстановленим особам змінити фінансовий номер клієнта НОМЕР_9 на НОМЕР_8 через банкомат та пароль для входу в Приват24 шляхом введення номера картки та пін-коду до неї, що встановлений був особисто ОСОБА_1 . Також можна зробити висновок про бездіяльність ОСОБА_1 щодо необхідності НЕГАЙНОГО повідомлення банку про втрату платіжних карток протягом 2 діб, що є порушенням п. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» та п.140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р. Визначення терміну "негайно" наведено у розділі 1 п. 5 (22) Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, завт. Постановою Правління НБУ від 28.07.2020 за №107, де негайно - це найкоротший термін протягом робочого дня, в який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії з моменту настання підстав для їх здійснення. 
Отже, вчинення таких дій з розголошення конфіденційної інформації та невжиття заходів щодо необхідності негайного повідомлення банку клієнтом ОСОБА_1 - відбулось зняття готівкових коштів з платіжних карток відкритих на його ім`я емітентом».
Докази, які були додані сторонами до відзиву та відповідь на відзив суд до уваги не бере, оскільки вказані заяви по суті справи були залишені судом без розгляду (див.п.п.1.3, 1.4 цього рішення).

2.2. Позиція суду.
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі N 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі N 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі N 753/8671/21 (провадження N 61-550св22).
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15 зазначено, що:
"відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення N 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції".
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі N 552/2819/16-ц (провадження N 61-1396св18) вказано, що:
"користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Посилання АТ КБ "ПриватБанк" на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА_3 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом АТ КБ "ПриватБанк" не надано відповіді
Крім того, судом встановлено факт звернення позивача до банку про скасування спірних транзакцій та повернення коштів, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї крадіжки. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування спірних транзакцій та повернення коштів.
Судом також береться до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними".
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі N 127/23496/15-ц (провадження N 61-3239св18) зазначено, що:
"встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі N 691/699/16-ц (провадження N 61-16504св18) вказано, що:
"встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі N 537/3312/16-ц (провадження N 61-17629св18) зазначено, що:
"сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Суд, врахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, виходить з того, АТ КБ "ПриватБанк" підтвердило належними і допустимими доказами обставин, які доводять, що позивач ОСОБА_1 , як користувач платіжних карток, своїми сприяв у доступі до його ПІН-коду, який дав змогу ініціювати платіжні операції у період в період з 20 год. 37 хв. 08 вересня 2025 року по 02 год. 58 хв. 10 вересня 2025 року.
Так, з матеріалів службового розслідування банку слідує, що у період спірних операцій ПІН-код на картках позивача не змінювався, а він був змінений вже 10 вересня 2025 року, після звернення особисто позивача до відділення банку.
Всі спірні операції, зокрема зміна фінансового номеру через банкомат, ініціювання зміни паролю входу до додатку «Приват24», зняття грошових коштів з банкоматів, були здійснені хоча і невідомими особами, але з введенням правильного ПІН-коду, який був відомий лише позивачеві.
Будь-якого пояснення з приводу того, яким чином ПІН-код від карток позивача, який мав бути відомим лише позивачу, став відомим третім особам, які здійснювали спірні операції, сторона позивача суду не надала.
Окрім того, заслуговують на увагу доводи відповідача, що всупереч положення п. 5 ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», позивач не повідомив банк про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації негайно. Згідно заяви позивача, гаманець з картками він загубив ІНФОРМАЦІЯ_1 , а до банку звернувся лише 10 вересня 2025 року.
Його доводи про те, що у період з 08 по 10 вересня 2025 року він перебував у відпустці, а тому картками не користувався, нічим не підтверджуються, а тому до уваги судом не беруться. 
Окрім того, можливе перебування у відпустці не свідчить про те, що позивач не міг користуватися платіжними картками. Суд зазначає, що малоймовірним є користування платіжною карткою саме під час робочого часу, коли працівник зайнятий на роботі, а поза робочим часом, наприклад, під час відпустки, як стверджує позивач, користування платіжними картками може мати місце, адже позивач мав вільний час на здійснення покупок та інших видатків.
В цілому, неповнота пояснень сторони позивача стосовно викладення повної версії обставин втрати ним платіжних карток 08 вересня 2025 року, причин неповідомлення банку протягом значного проміжку часу про таку втрату, а також не наведення пояснень з приводу того, яким чином став відомий ПІН-код від карток іншим особам, свідчить, що саме недбалість позивача стала причиною несанкціонованого доступу до його платіжних карток, і у суду відсутні підстави для покладання тягаря відповідальності за такі діяння на банк.
Підсумовуючи вищевикладене, оскільки відповідач АТ КБ "ПриватБанк" підтвердив належними і допустимими доказами обставини, які безспірно доводять, що позивач ОСОБА_1 , як користувач платіжних карток, своїми діями сприяв у доступі до відомостей про ПІН-код, який дав змогу ініціювати платіжні операції у період в період з 20 год. 37 хв. 08 вересня 2025 року по 02 год. 58 хв. 10 вересня 2025 року, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, всі судові витрати позивача необхідно залишити за ним.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 265ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570.
Повне рішення суду складено та підписано 03 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області      С.М. Рудська