Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 552/9294/24 
Провадження №2/552/81/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі: 
головуючого – судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їх представники:
позивач – виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування,
представник позивача – Сінтяй Світлана Олександрівна, 
відповідач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до відповідачів  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на її утримання.
В позовній заяві посилався на те, що 23 грудня 2024 року до служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_1 перебуває мати в стані сп`яніння з однорічною дитиною.
Працівники служби у справах дітей разом з фахівцем Полтавського міського центру соціальних служб та поліцією виїхали за вищевказаною адресою. До помешкання потрапити не вдалося. Мати, ОСОБА_1 , повідомила, що ключів у неї немає. З її слів квартиру закривали якісь хлопці. Де знаходяться ключі, їй невідомо. Малолітня ОСОБА_4 мала занедбаний вигляд, одяг брудний. Мати дитини також виглядала неохайно, мала ознаки алкогольного сп`яніння, руки тремтіли. При ОСОБА_5 не мала документів.
Таку ситуацію комісія розцінила як загрозу життю і здоров`ю дитини та прийняла рішення вилучити дівчинку з родини. ОСОБА_4 було влаштовано в КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для медичного обстеження та, в разі потреби, лікування.
ОСОБА_1 прийшла до служби у справах дітей та надала пояснення, що її чоловік, ОСОБА_2 , мобілізований, тому вона проживає сама з дитиною. Вона з сусідкою випивала, пізніше зайшов співмешканець сусідки за ключами. Подальші дії вона не пам`ятає, бо перебувала в стані алкогольного сп`яніння. На кого залишила дитину, мати також не пам`ятає. Пізніше довідалася, що дитина спала у сусідки поверхом вище. У поясненні зазначила, що не впевнена у тому, що зможе виховувати свою доньку.
Зв`язатися з батьком дитини по телефону не вдалося.
З огляду на те, що перевіркою встановлено суттєве порушення прав малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а діти в силу свого віку не спроможні самостійно захищати свої права, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, просив суд відібрати у батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення їх батьківських прав.
Також просив стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу чи сім`ї де перебуватиме дитина.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 01 січня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 17 грудня 2025 року задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання та допит свідка ОСОБА_6 .
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_2 , та провадження у справі було зупинено на час його перебування на військовій службі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2025 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідачі відзиви на позов не подали. З іншими заявами по суті справи та клопотаннями до суду не звертались.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити, відібрати малолітню дитину - ОСОБА_4 , у батьків – ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - без позбавлення їх батьківських прав та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу або родини, де буде виховуватись дитина.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про відібрання дитини визнала, пояснивши суду, що вона ще не готова стати матір`ю. Проти позовних вимог про стягнення аліментів також не заперечувала, але пояснила, що не має доходу для сплати аліментів.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває в складі Збройних Сил України та виконує бойові завдання, внаслідок чого позбавлений можливості опікуватися дитиною на даний час. Тому не заперечує, щоб на даний час дитина проживала з дідусем та бабусею. Після закінчення війни або звільнення його з лав ЗСУ має намір забрати дитину до себе. Проти стягнення з нього аліментів не заперечував.
Суд, заслухавши представника позивача та відповідачів, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 - батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.14).
23 грудня 2024 року до служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_1 перебуває мати в стані сп`яніння з однорічною дитиною.
При виїзді за місцем проживання дитини було проведено оцінку рівня безпеки дитини, ОСОБА_4 .
При цьому встановлено, що дитина має зовнішні ознаки занедбаності. Її вага, зріст значною мірою не відповідають віку дитини. Виявлено низький рівень гігієни дитини у зв`язку з недоглядом та занедбаністю. Поруч з дитиною відсувається неприємний запах. Дитина одягнута в брудний одяг.
В цей час мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння, пояснити де ночувала дитина не змогла, оскільки не пам`ятала.
Вказані обставини підтверджуються актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 23 грудня 2024 року, яким зроблено висновок щодо рівня безпеки дитини – дуже небезпечно та необхідності негайного відібрання дитини у батьків (а.с. 17-21).
В тексті акту оцінки рівня безпеки дитини мати залишила коментар, що вона не пам`ятає з ким її дитина була вночі, оскільки була п`яна. Де ключ від квартири вона не знає, оскільки квартиру закривали хлопці (які саме – інформація в коментарі відсутня).
Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей 23.12.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 потрапити в жито не вдалося. Мати дитини повідомила, що не пам`ятає де ключі від квартири, можливо ключі у знайомих хлопців (у кого – не пам`ятає). Дитина була у матері на руках, вигляд у дитини був занедбаний, від дитини відчувався неприємний запах (а.с. 22).
23 грудня 2024 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, яких зазначила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , у якому народила дитину. Зараз проживає одна, оскільки чоловік мобілізований. 
23.12.2024 вона випивала з сусідкою ОСОБА_8 з 90-ї квартири. Зайшов її співмешканець, хотів взяти в неї ключі від квартири. А далі вона не пам`ятає, бо була п`яна. На кого залишила дитину, ОСОБА_4 , - не пам`ятає. Пізніше узнала, що дитина спала у сусідки поверхом вище. Вона не впевнена, що зможе виховувати свою доньку ОСОБА_4 . Батько дитини випиває по святах (а.с. 24). 
Таку ситуацію комісія розцінила як загрозу життю і здоров`ю дитини та прийняла рішення вилучити дівчинку з родини. ОСОБА_4 було влаштовано в КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» для медичного обстеження та, в разі потреби, лікування.
24 грудня 2024 року Виконавчим комітетом Київської районної у м.Полтаві ради прийнято рішення №426 «Про негайне відібрання дитини та її влаштування» (а.с. 5-7).
Зазначеним рішенням визначено відібрати малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , малолітню ОСОБА_4 направити для проведення повного медичного обстеження до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради».
Цим же рішенням затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав.
Наказом начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 25 грудня 2024 року малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та вирішено тимчасово влаштувати в сім`ю родичів, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (а.с.60).
Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. 
Пунктами 2-5 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Судом встановлено, що у небезпечних для неї умовах малолітня ОСОБА_4 опинилася через ухилення матері, ОСОБА_3 , від виконання батьківських обов`язків, залишення нею малолітньої дитини віком один рік без нагляду.
У зв`язку з цим суд встановив наявність підстав для відібрання дитини від матері.
Відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає її інтересам. Тому ця позовна вимога підлягає до задоволення.
Але наявними у справі доказами не підтверджується наявність підстав для відібрання дитини від батька.
Встановлено, що на час, коли мати залишила дитину без нагляду, внаслідок чого вона опинилася в небезпечному становищі, батько перебував на військовій службі у Збройних Силах України, та виконував громадянський обов`язок по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації.
Внаслідок цього він не міг безпосередньо виконувати обов`язки з виховання дитини.
Також під час розгляду справи не встановлено інших підстав для відібрання від батька дитини, а саме не встановлення фактів його жорстокого поводження з дитиною, або її експлуатації, примушування до жебракування та бродяжництва. Також не встановлено фактів, що він є хронічним алкоголіком або наркоманом.
Таким чином, підстави, які визначені законом для відібрання дитини від батька, відсутні.
Суд відхиляє посилання представника позивача на ту обставину, що після вилучення дитини з родини батько не цікавився своєю дитиною, не приїздив до дитини, коли був у відпустці, та не надавав матеріальної допомоги на її утримання, оскільки такі обставини згідно ст. 170 та пунктів 2-5 ч.1 ст.164 СК України не є підставою для відібрання дитини.
Тому в задоволенні позовних вимог про відібрання дитини від батька слід відмовити.

Також судом встановлено, що відповідачі належним чином участі в утриманні вилученої у них дитини не беруть.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала той факт, що вона не надавала матеріальної допомоги на утримання дочки після того, як дитина була у неї вилучена та тимчасово влаштована у сім`ю її батьків – ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
Той факт, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не брав участі в утриманні дитини, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2 лише одного разу, одразу після вилучення дитини, передав 5000 грн на її утримання. Більше матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав. 

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За вимогами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При ухваленні даного рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України.
Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 до років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», на час розгляду справи становить 2817 грн. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Тому суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь державного закладу чи сім`ї де перебуватиме дитина, аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої ОСОБА_4 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів 27 грудня 2024 року. 
Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 27 грудня 2024 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог. 
Судові витрати за позовними вимогами до ОСОБА_2 про відібрання дитини, у задоволенні яких судом відмовлено, слід віднести за рахунок держави.
Та, оскільки ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений, в частині позовних вимог про стягнення з нього аліментів, які судом задоволено, судові витрати також слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.259, 253-255 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради як органу опіки та піклування до  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задовольнити частково.

Відібрати у матері,  ОСОБА_3 , малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав.
В задоволенні позовних вимог про відібрання дитини від батька ОСОБА_2 – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь державного закладу чи сім`ї де перебуватиме дитина, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 27 грудня 2024 року.
В межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).

Судові витрати за позовними вимогами до  ОСОБА_2  віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради, місцезнаходження: м.Полтава, вул. Решетилівська, 1/2, код ЄДРПОУ 05384703,
відповідач – ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 22.01.2026 року.

Головуючий          О.А.Самсонова