ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/180/25	Головуючий у 1-й інстанції Лавренюк О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/65/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої  Хома М.В. 
суддів     Гірський Б. О., Костів О. З., 
секретар   Хоміцька С.О. 
з участю   ОСОБА_1 та її представника   —  адвоката Прийдуна В.М.,
представника ОСОБА_2 - 
адвоката Моленя Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прийдун Володимир Михайлович на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року, постановлену суддею Лавренюк О.М. у справі №951/180/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Козлівської селищної ради, військова частина НОМЕР_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком та відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В: 
У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком, доповнивши позовні вимоги у липні 2025 року вимогою про відібрання малолітнього сина від матері, без позбавлення її батьківських прав, та передання дитини другому з батьків. 
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано судовим рішенням у 2017 році. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір”ю. Остання хворіє стійким хронічним психічним розладом, їй встановлено діагноз параноїдна шизофренія. Деякий час після припинення спільного проживання відповідачка була в змозі піклуватись про сина та займатися його вихованням, однак останнім часом стан її психічного здоров”я значно погіршився, що негативно впливає на можливість піклуватися про дитину. З огляду на клінічні прояви встановленого відповідачці діагнозу — агресивна поведінка, маячні ідеї, відмова від їжі, догляду за собою, необхідність у систематичному проходженні курсів тривалого стаціонарного лікування становить загрозу для життя та здоров”я дитини. Погіршення психічного стану відповідачки непрогнозовані, вона може проявити агресію до дитини у будь-який момент, навіть коли поруч нікого немає. 
За клопотанням позивача ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».
На вирішення експерта поставлено наступні питання:
- Чи хворіє ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час психічним захворюванням?
- Чи є психічне захворювання ОСОБА_1 хронічним і стійким психічним розладом?
- Чи дозволяє психічний розлад ОСОБА_1 у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?
- Чи може ОСОБА_1 з урахуванням стану свого психічного здоров`я виконувати батьківські обов`язки у повному обсязі?
Витрати з оплати судово-психіатричної експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .
Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 прибути на вимогу експерта до Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» для проведення судово-психіатричної експертизи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прийдун В.М., просить скасувати ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що немає жодних підстав для призначення такої експертизи, а саме її призначення принижує честь та гідність відповідачки. У матеріалах справи наявно достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідачка належно виконує свої батьківські обов”язки, вона характеризується позитивно, також син ОСОБА_4 позитивно характеризується у навчальному закладі, за місцем проживання матері дитині створено належні побутові умови, комісія з питань захисту прав дитини та органу опіки і піклування надала суду відповідні висновки, згідно яких не вбачає доцільності у відібранні дитини та визначенні місця проживання дитини з батьком.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника —  адвоката Прийдуна В.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - адвоката Моленя Р.Б., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
В силу вимог статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
За змістом статті 21 Закону України «Про психіатричну допомогу» судово-психіатрична експертиза в цивільних справах призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з інформації від 02.06.2025 року №030 КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, виписок із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , довідки КНП «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради» від 09.06.2025 №01.1-14/1967, відповідачка ОСОБА_1 з 2009 року знаходиться на «Д» обліку в лікаря-психіатра з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект по змішаному типу, F 20.0.
З 2014 по 2025 роки ОСОБА_1 16 разів перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП “Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня” ТОР, в тому числі 6 разів за період з березня 2024 року по травень 2025 року.
Для госпіталізації у листопаді 2024 року, січні, квітні, травні 2025 року була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги, у січні 2025 року — у супроводі працівників поліції. 
Причина поступлення на стаціонарне лікування 09.03.2024 року - погіршення психічного стану (перестала спати вночі, поводиться неадекватно, агресивно поводиться до матері і сина), 29 січня 2025 року - погіршення психічного стану (на протязі 3 діб не спить, конфліктує з оточуючими, поводить себе неадекватно, погрожує сусідам), у травні 2025 року — поводиться неадекватно, відмовляється від їжі та ліків, перестала спати вночі. 
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).
Із практики ЄСПЛ слідує, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Частиною першою статті 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Оскільки матеріали справи свідчать про наявність стійкого психічного захворювання відповідачки ОСОБА_1 , з якою проживає малолітній син сторін ОСОБА_4 , неодноразові госпіталізації відповідачки на стаціонарне лікування з приводу загострення психічного захворювання, тому вирішення даного спору судом потребує з`ясування психічного стану відповідачки на час розгляду справи та її можливість за станом здоров`я виховувати дитину.
Встановлення даних обставин щодо психічного стану відповідачки викликано виключно необхідністю сприяти врахуванню найкращих інтересів дитини при вирішенні справи.
А тому висновок суду щодо необхідності призначення судової психіатричної експертизи є законним та обгрунтованим.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що призначення судової психіатричної експертизи принижує честь та гідність відповідачки, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що така експертиза призначена відповідно до норм ЦПК України з метою повного та всебічного встановленні обставин справи та забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього сина сторін. 
Крім цього, колегія суддів наголошує, що у першу чергу повинні бути враховані інтереси дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи наявно достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідачка належно виконує свої батьківські обов”язки, вона характеризується позитивно, також син ОСОБА_4 позитивно характеризується у навчальному закладі, за місцем проживання матері дитині створено належні побутові умови, комісія з питань захисту прав дитини та органу опіки і піклування надала суду відповідні висновки, згідно яких не вбачає доцільності у відібранні дитини та визначенні місця проживання дитини з батьком, колегія суддів зазначає, що усі наявні у матеріалах справи докази суд відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України буде оцінювати у їх сукупності. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. 
Ухвала суду є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367,375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прийдун Володимир Михайлович — залишити без задоволення.
Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 9 січня 2026 року. 

Головуюча         М.В. Хома 

Судді          Б.О. Гірський 

О.З. Костів