Справа № 167/1232/25
Номер провадження 3/167/10/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючої судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за матеріалами, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Рожище Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює: ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , учасник бойових дій,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП),
за участі (25.11.2025 року):
представника ІНФОРМАЦІЯ_4 – Шиманського Б.І.,
ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує майора ОСОБА_1 , ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому на посадою.
У порушення вимог законодавства та посадових обов`язків, майор ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, не забезпечив виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань щодо належного використання портативних відеореєстраторів, здійснюючи онлайн перегляд та знаючи про порушення групами оповіщення вимог Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 року №532, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 вересня 2024 року за №1391/42736 (далі – Інструкція), допустив відсутність зберігання відеозаписів із заходів оповіщення за останні 30 діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП. Днем виявлення особи, яка вчинила військове адміністративне правопорушення, є 30.10.2025 року.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому засіданні 25.11.2025 року підтримав протокол ЛВЛ №439 про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з підстав, наведених у ньому.
ОСОБА_1 в судовому засіданні 25.11.2025 року свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП визнав повністю.
13.01.2026 року представник ІНФОРМАЦІЯ_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо призначення покарання ОСОБА_1 покладається на розсуд суду (ас 64).
ОСОБА_1 в судове засідання 13.01.2026 року не з`явився.
Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки її особиста присутність при розгляді справи не є обов`язковою, згідно частини 2 статті 268 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Безпосереднім об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.
З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.
Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.
Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов`язків щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово-облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об`єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов`язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора уповноважений представник переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно п. 4 Розділу IV Інструкції, контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і відеозапису, здійснює відповідальна особа, а за інформацією, отриманою за їх допомогою,- безпосередньо керівник ТЦК та СП.
Згідно п. 9 Розділу IV Інструкції, для здійснення моніторингу виконання обов`язків уповноваженими представниками під час виконання заходів оповіщення, перевірки військово-облікових документів керівник ТЦК та СП не рідше одного разу на тиждень вибірково проводить онлайн-перегляд матеріалів фото- і відеозаписів з портативних відеореєстраторів на предмет дотримання вимог цієї Інструкції.

Судом встановлено, що з 19 вересня 2025 року ОСОБА_1 працює на посаді ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, до його обов`язків належить контроль за інформацією, отриманою уповноваженими представниками під час виконання заходів оповіщення за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і відеозапису шляхом їх вибіркового перегляду не рідше одного разу на тиждень.
У протоколі ЛВЛ №439 про адміністративне правопорушення від 30.10.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 не забезпечив виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань щодо належного використання портативних відеореєстраторів, здійснюючи онлайн перегляд та, знаючи про порушення групами оповіщення вимог Інструкції, допустив відсутність зберігання відеозаписів із заходів оповіщення за останні 30 днів.
Відповідно до пункту 15 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний забезпечувати виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань.
Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статті 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість, виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Судом встановлено, що у порушення наведених вимог законодавства та посадових обов`язків, майор ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а саме знаючи про відсутність відеозаписів портативних відеореєстраторів, які видавалися групам оповіщення, що свідчить про неналежне виконання ними вимог Інструкції, не забезпечив виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань щодо належного використання портативних відеореєстраторів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме: протоколом ЛВЛ №439 про військове адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2025 року (ас 22-25), наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №299 від 29.08.2025 року (ас 26-28), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.10.2025 року (ас 29-31), посвідченням офіцера ОСОБА_1 (ас 32), письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.10.2025 року (ас 33-34), журналом отримання в користування нагрудного відеореєстратора TECSAR BD-53-64 для службового користування в ІНФОРМАЦІЯ_6 (ас 35-40), витяг з наказу начальника ЛРТЦК та СП №270 від 19.09.2025 року (ас 45).

Проаналізувавши пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , зазначені документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Разом з тим, ст.22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер,
Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональною за своїми ознаками.
Чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними, а тому орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналізуючи вищевказане, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням особи правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягається вперше, на посаді т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення перебував незначний проміжок часу (півтора місяця), є учасником бойових дій, був поранений, неодноразово нагороджувався грамотами за сумлінне виконання службових обов`язків (ас 59-61), усунув, виявлені при перевірці 30.10.2025 року, недоліки в роботі ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас 58), суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, суд виносить постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.
На підставі ч.2 ст. 172-15 КУпАП, керуючись ст. ст. 22, 252, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.