Справа № 591/8920/25	

Провадження № 2-а/591/505/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення
та установив:
05.08.2025 позивач подав до суду адміністративний позов, яким просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № Х05/25-1017 від 05.06.2025 про накладення адміністративного стягнення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 25 500.00 грн, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , провадження у справі закрити. Уточнивши підстави звернення до суду 05.09.2025, позовні вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення № Х05/25-1017 від 05.06.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255000.00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, оскаржувана постанова не відповідає законодавчо затвердженій формі, а тому є протиправною. Крім того, в описовій частині оскаржуваної постанови зазначено, що відповідач врахував обставини, передбачені ч. 2 ст. 33, ст. 34 КУпАП, зокрема, не визнає свою вину. При цьому, при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач не був присутнім, відповідно і повідомити про визнання чи невизнання вини не міг, однак, в резолютивній частині постанови відповідач зазначив про заяву про визнання вини, хоча жодних заяв про визнання вини позивач не висловлював та не писав, так і заяв про невизнання вини. Таким чином, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 в оскаржуваній постанові вийшов за межі пред`явленого обвинувачення порівняно з протоколом про адміністративне правопорушення. Відповідач у оскаржуваній постанові не зазначив доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, мотивів відхилення доводів позивача про необхідність надання амбулаторної картки та інших медичних документів, які подаються ТЦК та СП до початку огляду у ВЛК (п. 3.4, 3.5 Положення № 402) та відкладення у зв`язку з обов`язком надати такі документи для проходження ВЛК на інший день та час. Вказує, що відеозапису вручення повістки не здійснювалося, за отримання повістки позивач не розписувався у розписці, то належного підтвердження оповіщення немає. Згідно з відомостями «РЕЗЕРВ+» позивач уточнив дані вчасно 06.01.2025, тобто пройшов ВЛК 06.01.2025, а отже виконав свій обов`язок, передбачений частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації». Відтак, висновки відповідача про те, що позивач 24.05.2025 порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині відмови під час дії особливого періоду від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. Доказів на підтвердження законності вимоги і необхідності повторного проходження позивачем ВЛК 24.05.2025 відповідачем не надано. Просить визнати протиправною та скасувати постанову, а провадження у справі закрити. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 справу призначено головуючому судді Косар А. І.
07 серпня 2025 року Ухвалою суд поновив позивачу строк звернення до суду, відкрив провадження у справі за цим позовом, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 27.08.2025 через підсистему Електронний суд подав до суду відзив з порушенням вимоги направлення стороні позивача. 05.02.2026 Ухвалою суду відзив представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 повернуто без розгляду.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 02.09.2025 через підсистему Електронний суд подав до суду відзив з порушенням вимоги направлення стороні позивача. 05.02.2026 Ухвалою суду відзив представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 повернуто без розгляду.
05.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_4 №34621 та ІНФОРМАЦІЯ_7 №34622, в яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідачами не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів на підтвердження обставин. Просить залишити відзиві без розгляду у зв`язку з порушенням вимог стст. 121, 162 КАС України. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 у справі про адміністративне правопорушення №Х 05/25-1017 від 05.06.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25500.00 грн за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, за те, що 24.05.2025 року о 20 год. 36 хв. під час дії особливого періоду у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі направлення на військово-лікарську комісію від 24.05.2025 року № 3583755. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України від 21.10.1993 року № З543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210-1 КУпАП. 
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Як зазначено у абз. 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Отже, проходження медичного огляду є обов`язком кожного військовозобов`язаного.
В період дії воєнного стану постанови ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації дійсні протягом 1 року. Після закінчення даного строку військовозобов`язані підлягають повторному переогляду. Направлення на ВЛК може бути видане як з ініціативи начальника районного ТЦК та СП, так і за ініціативи самого військовозобов`язаного.
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови № Х 05/25-1017 від 05.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.
За матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір на суму 605,60 грн, про що свідчать Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Таким чином, оскільки суд першої інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення позову та скасування постанови, то керуючись статтею 139 КАС, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605.60 грн.
Керуючись ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №Х 05/25-1017 від 05.06.2025, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 25 500.00 грн.
Закрити провадження у справі. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб-адресою: http://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ЄДРПОУ:08269552, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_4 .
Суддя А. І. Косар