ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 р.         м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , та його захисника – адвоката Стратія М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Стратія М. В. на постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2025 року, - 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. 
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 447337 від 08 вересня 2025 року  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.06.2025 року о 17.20 год в смт. Берегомет вул. О.Кобилянської, керував автомобілем марки "VOLKSWAGEN GOLF" д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря нарколога за згодою водія у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком експертизи №1020 від 25.06.2025 року. Результат позитивний – 2,76 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 – адвокатом Стратієм М. В.  подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову судді, якою притягнуто до адміністративної відповідальності його підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до 
ЄУНСС: 713/3181/25    Головуючий у І інстанції: Кириляк А.Ю.
Номер провадження: 33/822/26/26  Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.
дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Зазначає, що його довіритель вину не визнає, оскільки останній не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Стверджує, що районним судом не взято до уваги вимоги статті 18 КПК України, а тому покази, надані ОСОБА_1 відповідають ознакам самовикриття і не можуть бути доказом у адміністративній справі. 
Вказує на те, що судом першої інстанції не забезпечено обґрунтовану оцінку показів ОСОБА_1 , які він надав під час судового засідання, зазначивши, що внаслідок отриманих травм не пам`ятає саму подію, обставини, за яких формулювався протокол його допиту в якості потерпілого та покази, надані ним під час проходження лікування отриманих ним тяжких тілесних ушкоджень.
Також звертає увагу суду на те, що покази свідка ОСОБА_2 не є належним доказом, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, так як її не було допитано в судовому засіданні, не прийнято до уваги пояснення захисника Стратія М. В., що за всіх обставин даної справи свідок ОСОБА_2 не могла бачити хто керував транспортним засобом, хто міг тікати від нього з місця пригоди, і на якому саме місці в автомобілі знаходився ОСОБА_1 .
Заслухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Стратія М. В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд задовольнити її з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 447336 від 08.09.2025 року (а. с. 1); витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 8); протокол допиту потерпілого ОСОБА_1 (а. с. 49-50); протокол допиту свідка ОСОБА_3 (а. с. 51-53).
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 стверджував, що не керував вищевказаним транспортним засобом. 
Звертав увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження біля транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що того дня, 03.06.2025 року о 17.20 год в смт. Берегомет по вул. О. Кобилянської, не далеко біля її місця проживання, вона побачила чоловіка, яким виявився ОСОБА_1 , який лежав лицем в низ перед автомобілем посередині. Хто саме керував автомобілем вона не бачила.
Будь-яких доказів, які б вказували на те, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , до суду надано не було.
Також в матеріалах справи є відібрані захисником пояснення свідків – медиків бригади Е(Ш)МД № 56 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зі змісту яких вбачається, що вони були в складі медичної бригади № 56. Виїхавши на місце ДТП в смт. Берегомет вул. О. Кобилянської вони побачили чоловіка, який лежав на животі вниз обличчям біля перевернутого автомобіля. 
Однак, вказані пояснення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказані свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, що узгоджується із правовою позицією ВС КАС у Постанові від 27.06.2019 № 560/751/17.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 03.06.2025 року о 17:20 годині транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN GOLF" д. н. з. НОМЕР_1 в смт. Берегомет вул. О. Кобилянської.
Відеозаписи або покази свідків, які б містили момент руху або зупинки вищевказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стратія М. В., задовольнити.
Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя 
Чернівецького апеляційного суду     В. П. Давній