ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 лютого 2026 року 	Справа № 160/19405/24  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
УСТАНОВИВ:
17 липня 2024 через систему "Електронний Суд" ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, з вимогами визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- від 27.02.2023 №0015497-2411-0466 форма «Ф» на суму 7408,37 грн. за 2022 рік;
- від 24.11.2023 №0910216-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» на суму 38
244,60 грн. за 2021 рік ;
- від 24.11.2023 №0910466-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» на суму 207 158,25 грн. за 2022 рік ;
- від 19.04.2024 №0548946-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» на суму 213 532,35 грн. за 2023 рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, зазначаючи, що має у власності об`єкт нерухомості зареєстрований в реєстрі нерухомого майна 644666112232 будівлі та споруди бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , право власності набуто 26.05.2015, розмір частки 1/2. Співвласником вищезазначеного майна є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.08.1983р. 17.07.2024 було отримано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відносно вищезазначеного нерухомого майна. Зазначає, що право власності на дане майно є спільним, тобто 1/2 частина нерухомого майна, а тому лише стосовно об`єктів нежитлового нерухомого майна, які належать позивачу на праві особистої та/або часткової власності, за відсутності інших осіб, які мають право на дане майно, можливо нарахувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Також зазначила, що об`єкт нерухомості було знесено, що підтверджується висновком про знищення/знесення майна №DT01:1986-6696-1525-3419. Відповідно висновку, повне знищення відбулося шляхом зносу 18.08.2023, відтак з того часу, у контролюючого органу взагалі відсутні підстави для нарахування будь-яких податків відносно даного об`єкта нерухомості, оскільки його фактично не існує. Вказує на те, що рішення Піщанської сільської ради, за яким здійснено донарахування, не пройшло обов`язкову процедуру його узгодження, оскільки відсутній аналіз регуляторного впливу, проект регуляторного акта не був оприлюднений. З урахуванням вищезазначеного вважає, що податковим органом протиправно нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021-2023 роки.
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 19.07.2024 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
02.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом, база оподаткування визначається з урахуванням вимог пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПКУ, а ставка податку відповідно до рішень територіальних громад, встановлених до бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості згідно Кодексу. Вказав, що в ході і формування оскаржуваних ППР, відповідачем було використано серед іншого Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у якій міститься докладна інформація, щодо усіх об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 .. Оскільки позивач ти подружжя ОСОБА_4 не зверталось з відповідною письмовою заявою до податкового органу та не встановило єдиного платника податку між собою, про що свідчить відсутність копії такої заяви як у позивача, так і у відповідача, то об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що зареєстрованих за позивачем слід вважати такими, що не поділені в натурі, а отже, не дивлячись твердження ОСОБА_1 , що вони були придбані під час перебування ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у шлюбі, застосування до даної ситуації пп.б п.266.1.2 ч. 266.1 ст.266 ПК України є неможливим. Також зазначив, що ППР від 27.02.2023 року №0015497-2411-0466 на суму 7408,37 за 2022 рік сформовано контролюючим органом помилково, на адресу платника не направлялось. Таким чином, ГУ ДПС під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 року зупинено провадження у справі №160/19405/24 до набрання законної сили рішенням у справі № 160/21346/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Піщанської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та відповідно ухвалою суду від 04.02.2026 поновлено провадження у справі №160/19405/24.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), має у власності об`єкт нерухомості зареєстрований в реєстрі нерухомого майна 644666112232 будівлі та споруди бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , право власності набуто 26.05.2015, розмір частки 1/2.
Співвласником вищезазначеного майна є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27.08.1983р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
17.07.2024 позивачем було отримано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: №0910216-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 24.11.2023 на суму 38 244,60 грн. за 2021 рік; №0910466-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 24.11.2023 на суму 207 158,25 грн. за 2022 рік; №0548946-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 19.04.2024 на суму 213 532,35 грн. за 2023 рік.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як по суті встановлених в них правопорушень, так із процедурних порушень, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до положень ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755 (надалі - ПК України), який передбачає, зокрема:
- платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).
Згідно ст.265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають у власності об`єкти житлової та/ або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп.266.1.2 п.266.1 ст. 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Підпунктом 266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Відповідно до положень пп.266.3.1 та пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно вимог пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, відповідно пп. 266.7.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Отже, при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом, база оподаткування визначається з урахуванням вимог пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, а ставка податку відповідно до рішень територіальних громад, встановлених до бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості згідно Кодексу.
Стосовно твердження позивача про перебування об`єкту оподаткування у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Пункт 266.1.2. ч.266.1. ст..266 ПК України встановлює особливості визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб.
При розрахунку бази оподаткування на підставі частини 266.3. статті 266 ПК України, що складається з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), має у власності об`єкт нерухомості зареєстрований в реєстрі нерухомого майна 644666112232 будівлі та споруди бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , право власності набуто 26.05.2015, розмір частки 1/2.
Суд зазначає, що фізичні особи – співвласники житлової та/або нежитлової нерухомості, яка перебуває у їх спільній сумісній власності, але не поділена в натурі, можуть повідомити контролюючий орган про визначення за їх згодою платника податку на нерухомість та майно, шляхом надання письмової заяви до податкового органу з встановлення єдиного платника податку, оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Оскільки позивач та подружжя співвласників ОСОБА_4 не зверталось з відповідною письмовою заявою до податкового органу та не встановило єдиного платника податку між собою, то об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що зареєстрованих за позивачем слід вважати такими, що не поділені в натурі, а отже, не зважаючи на те, що вони були придбані під час перебування ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у шлюбі, застосування до даної ситуації пп.б п.266.1.2 ч. 266.1 ст.266 ПК України є передчасним та безпідставним.
Також суд зазначає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються відповідно пп. 266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПКУ за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Пунктом 12.3 статті 12 ПКУ визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 483 затверджено типові форми рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у 2021 році контролюючим органом використано розміри ставок згідно рішення Піщанської сільської ради від 24.06.2019 року №1-20/VII «Про встановлення ставок по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» - 0,3%.
Для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у 2022-2023 році контролюючим органом використано розміри ставок згідно рішення Піщанської сільської ради від 23 червня 2021 року за № 18 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Піщанської сільської ради з 2022 року» - 1,5%.
Вищезазначені рішення органу місцевого самоврядування є чинними, а тому підлягають застосуванню при винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Щодо посилання позивача на знищення об`єкта нерухомого майна, суд вказує на наступне.
Згідно вимог пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Так, з висновку №DT01:1986-6696-1525-3419 від 12.03.2024 вбачається, що будівлі на території бази відпочинку "Чайка - люкс" знесені, повне знищення відбулося шляхом зносу 18.08.2023.
Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданої до матеріалів справи, запис про знищення/знесення будівлі на території бази відпочинку "Чайка - люкс"в реєстрі відсутній.
Таким чином, висновок про знищення/знесення майна №DT01:1986-6696-1525-3419 від 12.03.2024 не є підставою для звільнення позивача від оподаткування за період 2021-2023 роки.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення відповідачем положень податкового законодавства, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №0910216-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 24.11.2023 на суму 38 244,60 грн. за 2021 рік; №0910466-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 24.11.2023 на суму 207 158,25 грн. за 2022 рік; №0548946-2411-0466-UA12100110000043499 форма «Ф» від 19.04.2024 на суму 213 532,35 грн. за 2023 рік. є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мали значення, а тому відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вимога стосовно оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення №0015497-2411-0466 форма «Ф» від 27.02.2023 на суму 7408,37 грн. за 2022 рік також не підлягає задоволення, оскільки, відповідач у відзиві на позов вказав, що зазначене ППР сформовано контролюючим органом помилково, на адресу платника не направлялось.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ПН НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 06 лютого 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков