Окрема думка
судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 
Справа № 686/28507/24
Провадження № 11-сс/820/42/26

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду залишила без змін 
ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 12024240000000058 від 29.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – без задоволення.
Під час постановлення ухвали я заперечувала проти прийняття цього рішення, голосувала проти, та вважаю за необхідне, відповідно до ч.3 ст. 375 КПК України, викласти свої міркування в окремій думці.
Як убачається з матеріалів провадження та встановлених слідчим суддею обставин, 29.12.2025 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 12024240000000058 від 29.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана ним постанова слідчого, якою було закрито кримінальне провадження № 12024240000000058, є передчасною та підлягає скасуванню.
Вказує, що вихідні дані, які були використані для проведення інженерно-транспортної експертизи, слідчий отримав не з безспірних та неперевірених джерел, а на підставі слідчих дій, які викликають сумнів в точності їх отримання, зокрема отримані в ході проведення слідчого експерименту із водієм ОСОБА_4 , який було фактично проведено через 5 міс. після події та за суттєво інших умов. Висновки експерта базуються на таких вихідних даних: швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 – 50 км./год., загальна видимість елементів дороги з місця водія – 28 м., відстань для об`єктивного виявлення перешкоди з місця водія - 13.9 м. Проте, не відображено можливості чіткого виявлення перешкоди між позначками 1 та 2, відстань між якими становила 13,9 м. (визначена у ході слідчого експерименту відстань, яку автомобіль «Opel Combo» долав за 1 сек. при швидкості 50 км/год.).
Уважає, що слідчим не було вжито всіх заходів для визначення точного місця появи в полі зору водія пішохода та видимості елементів проїзної частини, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню, могло бути з`ясовано шляхом проведення повторного слідчого експерименту з ОСОБА_4 та могло вплинути на результати проведених у справі судових інженерно-транспортних експертиз дослідження обставин та механізму ДТП.
Також звертає увагу, що слідчим не надано оцінки, в частині дотримання ОСОБА_4 п. 12.2 ПДР, оскільки питання, з якою швидкістю, зважаючи на темну пору доби, мала б рухатися водій ОСОБА_4 для забезпечення технічної можливості уникнення наїзду на потерпілого, залишилося не дослідженим.
Зазначає, що із відеозапису обставин ДТП, зафіксованого на відеокамеру, слідує, що освітлення світлом фар автомобіля силуету сидячого на проїзній частині з витягнутою рукою потерпілого має місце з 17.54.26 год. до 17.54.32 год., коли безпосередньо відбувся наїзд на нього автомобілем під керуванням ОСОБА_4 . Вказана обставина мала б бути врахованою при визначенні як меж видимості дороги, так і відстані для об`єктивного виявлення перешкоди з місця водія, однак цього зроблено не було.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07 січня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 12024240000000058 від 29.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що досудове розслідування проведено повно, оскільки виконано всі необхідні слідчі та процесуальні дії, об`єктивно, так як слідчим надано належну оцінку доказам по справі та всебічно, тобто досліджено всі обставини кримінального провадження. Здобуті досудовим розслідуванням докази виключають в діях ОСОБА_4 ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати. 
Свої вимоги аргументує тим, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено поверхнево та однобічно, без надання оцінки доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження, без проведення відповідних слідчих дій, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. 
Наголошує, що слідчим не вжито всіх належних заходів для визначення точного місця появи в полі зору водія пішохода та видимості елементів проїзної частини дороги, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, адже це впливає на результати проведених у справі судових інженерно-транспортних експертиз. 
Зазначає, що слідчим не надано належну правову оцінку діям водія ОСОБА_4 , в частині дотримання нею вимог п.12.2 ПДР України, а саме тому, що в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
Звертає увагу, що кліматичні умови проведення слідчого експерименту істотно відрізнялися від тих, які існували під час ДТП, що позначилося на вихідних даних, зокрема таких як відстань для об`єктивного виявлення перешкоди з місця водія та загальна видимість елементів дороги з місця водія.
Згідно з приписами ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до положень ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою.
Згідно з приписами ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
За вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Відповідно до положень вказаної норми закону, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Наведених вимог Закону слідчим та слідчим суддею належним чином не дотримано.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим без належного встановлення та дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, зібраним у провадженні доказам не надано належної оцінки, обставини провадження досліджені неповно, а тому закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим, що залишилось поза увагою слідчого судді.
Так, із оскарженої постанови слідчого вбачається, що слідчий, в обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження, не дав належну правову оцінку діям водія ОСОБА_4 , в частині дотримання нею вимог п.12.2 ПДР України, а саме тому, що в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
У своєму висновку від 28.06.2024(а.п.104 кримінального провадження) експерт ОСОБА_5 вказував на те, що у дорожньо-троанспортній ситуації, що досліджувалась, повинні дії водія автомобіля марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 регламентувались вимогами п.п.12.2,12.3 ПДР. 
Разом з тим, слідчий не перевірив, чи існувала у водія об`єктивна можливість виконати вимоги п.12.2 ПДР, за конкретних дорожніх умов, зібраним у кримінальному провадженні доказам не дав належної оцінки і не обґрунтував своє процесуальне рішення, в частині дотримання  ОСОБА_4 вимог п.12.2 ПДР України. 
Оскільки в матеріалах кримінального провадження є експертний висновок із посиланням на необхідність дотримання  ОСОБА_4 , у дорожньо-транспортній ситуації, зокрема,  вимог п.12.2 ПДР України, то слідчий зобов`язаний був або погодитися з ним і обґрунтувати, або мотивовано відхилити, чого із змісту постанови слідчого не вбачається, на що обґрунтовано посилається апелянт.
Відтак, слідчий в постанові про закриття кримінального провадження не навів жодних мотивів прийняття чи відхилення цього доказу, чим порушив вимоги ст. 94 та ст. 110 КПК України.
Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 , не перевірив, чи надано слідчим належну оцінку п.12.2 ПДР, не звернув уваги на відсутність мотивування постанови слідчого, фактично легітимізував процесуальні порушення, допущенні органом досудового розслідування.
Таким чином, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам законності та обгрунтованності.

З огляду на викладене, залишилось не вирішеним питання, з якою швидкістю мав рухатися водій автомобіля марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 згідно з п. 12.2 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб, виявивши перешкоду у виді пішохода ОСОБА_2 .
З урахуванням наведеного, не погоджуюсь з висновком більшості колегії суддів. 

Суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1