ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 р. 	Справа № 480/2381/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, по справі № 480/2381/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження з 01.03.2025 розміру пенсії ОСОБА_1 її максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2025 року ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968,96 грн.
22.08.2025 ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - відмовлено. 
Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу відповідно до ч. 3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25.
Змінено спосіб виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії, а саме: "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 на загальну суму 5912,40 грн.".
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 11.10.2025 року про відмову Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області у задоволенні клопотання від 09.10.2025 року про звільнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу до ч. 3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України та в частині відмови у задоволені клопотання ОСОБА_1 від 11.10.2025 року про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у відповідності до вимог статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач просить прийняти в цій частині нове рішення, яким: відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області у задоволенні клопотання від 09.10.2025 року про звільнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу за невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 по справі № 480/2381/25; накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_2 штраф у відповідності до вимог статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначає, що поданий Головним управлінням звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки на момент подачі Головним управлінням до суду звіту повної виплати перерахованої суми пенсії за рішенням суду з 01.03.2025 по 31.10.2025 в сумі 5912,40 грн. здійснено не було. Звіт підписаний першим заступником начальника головного управління Оленою Савісько, яка не є уповноваженою особою від Головного управління. Крім того, позивач зазначає, ані в звіті, ані в клопотанні про звільненні керівника Головного управління від сплати штрафу у відповідності до статті 382-3 КАС України відсутні докази відсутності бюджетних асигнувань у Головного управляння та вжиття керівником Головного управління всіх необхідних заходів (листи, звернення, запити, тощо) для встановлення таких бюджетних асигнувань для виконання судового рішення від 01.07.2025 по справі № 480/2381/25.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовивши у прийнятті звіту та змінивши спосіб виконання рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Сумській області на користь позивача заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 на загальну суму 5912,40 грн, суд першої інстанції виходив з невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25 в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 на загальну суму 5912,40 грн., а також зазначив про наявність обставин, що істотно ускладнюють його виконання.
Відмовивши у задоволенні клопотання про накладення штрафу та звільнивши керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу відповідно до ч. 3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення об`єктивно не залежить лише від дій посадових осіб відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції, в силу вимог ч.1 ст.308 КАС, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення штрафу та звільнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу відповідно до ч. 3 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.
Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Відповідно до частин другої та четвертої вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.
За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах ч. 2 та 3 ст. 382-2 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Так, з матеріалів справи встановлено, що 10.10.2025 на виконання ухвали суду від 09.09.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 480/2381/25 та клопотання про звільнення керівника установи від штрафу.
Поданий звіт мотивовано тим, що на виконання рішення суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25, яке набрало законної сили 01.08.2025, у жовтні 2025 року здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2025. Розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 24349,05 грн. Сума перерахованих коштів за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 нарахована до виплати та становить 5912,40 грн.
Крім цього, відповідачем зазначено, що фінансування пенсій, призначених за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262), у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, нараховані кошти на виконання судового рішення від 01.07.2025 у справі № 480/2381/25, будуть виплачені за наявності бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.
Разом зі звітом, відповідач подав клопотання про звільнення керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від сплати штрафу в порядку ст.382-3 КАС України вмотивоване тим, що відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за №897/16913 (у редакції постанови правлінні Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», планується в межах коштів Державного бюджету України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету України за цією програмою.
Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України- відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік, що передбачає 250 млн. грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень.
Колегія суддів зауважує, що звіт та клопотання містить виклад обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, саме відповідач зазначає про відсутність фінансування. Крім того, відповідачем зазначено щодо заходів, які вжиті відповідачем для виконання судового рішення, а саме здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2025. 
З цього приводу слід зазначити, що грошові кошти у вигляді заборгованості з пенсії, які належать позивачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Тобто, виконання судового рішення у повному обсязі, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.
Аналогічного висновку, а саме про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19.
Позивач в апеляційній скарзі свої вимоги обґрунтовує відсутністю доказів вжиття керівником Головного управління всіх необхідних заходів для встановлення бюджетних асигнувань для виконання судового рішення від 01.07.2025 по справі №480/2381/25, з цього приводу колегія суддів зазначає, що часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення, матеріали справи не містять.
Крім того, слід зауважити, що відповідно до ч. 3 ст. 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Тобто, відповідно до норм ч. 3 ст. 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту, суд має повноваження: 1) накласти штраф на керівника владного суб`єкта, відповідального за виконання рішення суду та встановити новий строк подання звіту для виконання рішення суду; 2) або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.
Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої змінено спосіб і порядку виконання судового рішення, а тому підстави накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно повноважень на підписання звіту про виконання рішення суду, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 наказу начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області "Про розподіл обов`язків між заступниками начальника головного управління", перший заступник начальника головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, зокрема, забезпечує виконання судових рішень з питань діяльності підпорядкованих структурних підрозділів головного управління.
Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що перший заступник начальника головного управління є належною посадовою особою, уповноваженою підписувати звіт про виконання судового рішення, оскільки діє на підставі наказу про розподіл функціональних обов`язків, який визначає його компетенцію в частині організації та контролю виконання судових рішень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а тому відсутні підстави для задоволенні клопотання ОСОБА_1 цій частині.
Зважаючи на невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 у справі №480/2381/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зміну способу виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії, а саме: шляхом стягненні з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 на загальну суму 5912,40 грн.
Інші доводи апеляційної скарги позивача зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді звіту неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 480/2381/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій