ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року справа №200/562/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернохатного Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 р. у справі № 200/562/25 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року: адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні на загальну суму 90323,79 грн – задоволено частково: 1) визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.04.2016 року по 05.12.2024 року включно; 2) стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.04.2016 року по 05.12.2024 року, з урахуванням принципу справедливості та співмірності у сумі 8530 (вісім тисяч п`ятсот тридцять) грн 85 коп.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року по справі № 200/562/25 змінено: «В абзаці третьому резолютивної частини слова і цифри «8530 (вісім тисяч п`ятсот тридцять) грн 85 коп» замінено словами та цифрами «у сумі 86 718 (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 20 копійок».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року по справі № 200/562/25 залишено без змін.
10 листопада 2025 року представник позивача подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Просив суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати суду в десятиденний строк з дня отримання ухвали про встановлення судового контролю звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року по справі № 200/562/25.
Представник позивача у своїй заяві зазначає, що відповідачем рішення суду виконано не в повному розмірі, оскільки на рахунок позивача прийшла сума 66773,01 грн, замість визначеної судом 86718,20 грн..
Відповідач надав суду відзив на заяву, в якому зазначив, що на виконання рішення суду ним було здійснено виплату позивачеві середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 09.04.2016 року по 05.12.2024 року, з урахуванням принципу справедливості та співмірності у сумі 86718 (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 20 копійок.
Листом від 30.10.2025 року № 10/57/12-Ч-293-Аз військовою частиною повідомлено позивача, що за інформацією наданою фінансовим відділенням частини, згідно рішення суду нараховано 86718,20 грн з них утримано ПДФО у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 5%. ПДФО – 15609, 28 грн. Військовий збір – 4335,91 грн. До перерахування – 66773,01 грн..
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №200/562/25 – відмовлено.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати суду в десятиденний строк з дня отримання ухвали про встановлення судового контролю звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року по справі № 200/562/25.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Судом першої інстанції не було враховано, що з листа від 30.10.2025 № 10/57/12-Ч-293-Аз вбачається, що з нарахованої згідно судового рішення суми 86718,20 грн. військовою частиною помилково утримано ПДФО та військовий збір. Таким чином, наявне підтвердження відсутності повного виконання з боку військової частини судового рішення шляхом помилкового утримання із визначеної суми середнього заробітку податків. На думку позивача, нарахована та виплачена військовою частиною сума однозначно не є повним виконанням з боку військової частини судового рішення по даній справі. Натомість, дії відповідача щодо зменшення розміру середнього заробітку свідчить про наявність підстав для встановлення контролю за виконанням судового рішення у даній адміністративній справі у порядку ст. 382 КАС України.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України (в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024, що набрав чинності 19.12.2024р.) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідність застосування судового контролю має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав. Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.
Колегія суддів також зазначає, що наведена справа не є справою з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, а тому встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі є правом, а не обов`язком суду.
Під час розгляду заяви судом встановлено, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року у цій справі відповідачем нараховано позивачеві 86718,20 грн., з них утримано ПДФО у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 5%. ПДФО – 15609, 28 грн. Військовий збір – 4335,91 грн. До перерахування – 66773,01 грн..
Згідно частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви у порядку ст. 382 КАС України. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернохатного Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 р. у справі № 200/562/25 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року по справі №200/562/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення – 22 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 січня 2026 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко