_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/30355/22
Провадження № 2/947/100/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2025 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, суд –

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подана через їх представника адвоката Ларіонова С.Б., до відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якою позивачі просятьстягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 227067,30 грн.; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені судові витрати, зокрема витрати на оплату правничої допомоги адвоката, орієнтована ( розрахункова) сума яких на момент подання позову складає 20 000,00 грн., сплачений судовий збір в сумі 2279,67 грн.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 року вищевказану справу було розподілено судді Салтан Л.В. 
Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 26.01.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі. Розгляд цивільної справи призначено у порядку загального позовного провадження.
Згідно Розпорядження № 79 від 14.04.2023 року відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/30355/22, провадження № 2/947/1032/23. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В..
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.04.2023 року прийнято до провадження судді Гниличенко М.В. цивільну справу №947/30355/22 за позовною заявою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.
16.06.2023 року від представника відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 адвоката Казарновського О.Л. надійшов відзив на позов, яким просив відмовити у позові у повному обсязі.
22.06.2023 року від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Ларіонова С.Б. надійшла відповідь на відзив.
20.06.2023 року на адресу Київського районного суду м.Одеси від представника позивачів адвоката Ларіонова С.Б. надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів-співвласників квартири АДРЕСА_1 , зокрема  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.07.2023 року залучено у якості співвідповідачів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
26.09.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті, учасники процесу не заперечували проти закриття підготовчого провадження.
30.01.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси провадження по справі було зупинено, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.10.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси провадження по справі було зупинено, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ухвал суду було витребувано копії спадкових справ від приватних нотаріусів Бутенко Н.П. та Прокоф`євій Л.Г., вказані спадкові справи долучено до матеріалів справи.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.07.2025 року провадження по справі було поновлено та призначено судове засідання.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 жодного разу до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, будь-яких письмових пояснень, заперечень або відзиву на позов не надано, зі слів представника відповідачів останні проживають за межами України.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 належним чином повідомлялись про розгляд справи, зокрема в матеріалах справи є рекомендовані поштові повідомлення, з яких вбачається, що усі судові документи, зокрема ухвалу суду від 03.07.2023 року про залучення їх у якості відповідачів, судову повістку та позов з додатками було отримано відповідачем ОСОБА_7 , яка власноручно розписалась за отримання кореспонденції./а.с.128-131,т.1/
Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України – якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, у такому разі особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, проте відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 правом на подання відзиву не скористались, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило. 
До судового засідання з`явилась позивач ОСОБА_1 та в її інтересах адвокат Ларіонов С.Б., які позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності.
До судового засідання не з`явився відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлявся, в його інтересах з`явився адвокат Казарновський О.Л., який позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що між сторонами склались вкрай неприємні стосунки, залиття квартири позивачів не було, доводи позову є недоведеними, тому просив відмовити у повному обсязі.
До судового засідання відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, проте відповідачі обізнані про розгляд справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи при розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Ларіонова С.Б., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Казарновського О.Л., свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із доведеності факту залиття квартири позивачів, внаслідок чого останнім спричинено матеріальну шкоду, при цьому суд врахував характер неправомірних дій відповідачів, їхню поведінку на протязі всього часу звернення позивача до них з проханням відшкодувати завдану шкоду майну та знаходження справи в суді, тривалість порушення прав позивачів, моральних страждань, незважаючи на те, що позивачі не заявляли вимог про стягнення моральної шкоди, порушенням нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зав`язків, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним їм майном), час та зусилля необхідні для відновлення у майбутньому попереднього стану квартири. Крім того, суд враховує факт знаходження на утриманні позивача ОСОБА_1 повнолітньої дитини – ОСОБА_13 , 1997 року народження, яка є особою з інвалідністю з дитинства першої групи «А» довічно, яка разом з матір`ю та бабусею змушена була проживати в квартирі, яка неодноразово піддавалась залиттю.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» № 13801275 від 06.03.2007 року. /а.с.10/ Позивачі зареєстровані та постійно мешкають в цій квартирі разом з донькою ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду, позивачі є пенсіонерами, зокрема ОСОБА_1 , 1970 року народження, а ОСОБА_2 , 1948 року народження. 
Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.05.2023 року, та повинні відповідати за шкоду, спричинену залиттям квартири позивачів, внаслідок чого позивачі змушені були звернутись з позовом до суду./а.с.60/
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що неодноразово до 2022 року з квартири відповідачів відбувалось залиття квартири позивачів, однак позивачі вважали, що шляхом спілкування з власниками квартири, яка розташована над їх поверхом вище, можливо усунути причину залиття, проте неодноразові звернення з цього приводу не дало результатів, відповідач ОСОБА_7 поводилась дуже агресивно, не відкривала двері квартири, внаслідок чого позивачі змушені були звертатись до поліції, та двічі приїжджала поліція, а потім до керуючої компанії з метою складення актів про залиття їх квартири, оскільки залиття було дуже інтенсивно та тривалий час, у подальшому позивачам стало відомо, що відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець за напрямком поліграфічна діяльність та пов`язані з нею послуги (КВЕД 22.2), тому на думку позивача, однією із причин залиття їх квартири можливо було зайняття само підприємницькою діяльністю. Після смерті двох власників квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 фактично з жовтня 2024 року жодного залиття квартири позивачів не відбувалось. Також, позивач звертає увагу суду, що у її доньки тяжка форма ДЦП, фактично на вулицю неможливо вийти, тому постійні залиття квартири та усунення їх наслідків негативно впливало на життя їх сім`ї. 
Факт залиття квартири позивачів підтверджується наступними доказами –
- відповіддю Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 23.06.2023 року, з якої вбачається, що до Одеського районного управління поліції № 1 надходили звернення ОСОБА_2 до служби 102 з приводу залиття її квартири сусідкою з кв. АДРЕСА_1 , зокрема у вказані дати - 22.09.2022 року о 00.34 год.; 30.12.2022 року о 22.34год.; 23.01.2023 року о 23.12 год.; 01.03.2023 року о 22.50 год.; 05.05.2023 року о 09.02 год./а.с.104,т.1/ 
- актами обстеження квартири позивачів за АДРЕСА_2 від 22.09.2022 року та від 15.10.2022 року, якими підтверджено факт залиття квартири, причини та конкретні місця та площі, які було пошкоджено внаслідок залиття квартири./а.с.11,12/
- зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта, зокрема визначення розміру збитків внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 , який було складено сертифікованим спеціалістом інженером-проектувальником ОСОБА_14 , фах якої підтверджено Кваліфікаційним сертифікатом серії АР № 002869, виданим 31.08.2012 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 03.09.2012 за № 2506./а.с.13/. 
Відповідно відкритого доступу до Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва сертифікат серії АР002869, виданий на підставі рішення за № 20-ІП від 31.08.2012 року, на ім`я ОСОБА_14 , яка двічі підвищувала кваліфікацію – 27.09.2017 року та 23.09.2022 року, є чинним станом на час виконання вищевказаного кошторису станом на листопад 2022 року.  Суд приймає вказаний кошторис, як належний доказ, та зауважує, що до складеного кошторису на будівельні роботи № 02-01-01 станом на 08.11.2022, завдані позивачам збитки внаслідок залиття квартири складають 227067,30 грн./а.с.14-24/
- відеозаписом звернення позивача до відповідача ОСОБА_7 під час залиття квартири, яке мало місце 15.10.2022 року, якою відповідач визнала, що з її квартири тече вода та вона усе витре./а.с.103,107/
- у своїх поясненнях відповідач ОСОБА_3 визнав факт неприємних стосунків між сторонами, зазначив, що в квартирі проживали він та батьки, які є особами похилого віку та зазначив, що теоретично залиття квартири позивачів могло бути, але не навмисно. 
Крім того, допитані у судовому засіданні в якості свідків - сантехнік  ОСОБА_9 , сусіди ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12  підтвердили факт залиття квартири позивачів та складання актів, та їх підписи на актах, пояснивши що записували дані обстеження у блокноті, потім роздрукували та підписали акти, претензій у членів комісії до змісту актів не виникало, крім того, відповідач ОСОБА_7 відмовилась від прийняття участі у огляді квартири позивачів та підпису актів, просила комісію зменшити обсяги шкоди. Свідок сантехнік ОСОБА_9 підтвердив, що має стаж роботи сантехніком з 1993 року, неодноразово проводив обстеження квартир на предмет залиття у складі комісій, в даному випадку підтвердив факт неодноразового залиття квартирі позивачів з боку відповідача ОСОБА_7 , він особисто був у квартирі ОСОБА_7 , вона не визнавала факт залиття, проте у неї була повна ванна речей, приміщення ванни до стіни було мокре, проте вона просила свідка, щоб він нічого не розказував про те, що вона забула кран закрити в ванній, останній раз свідок вночі перекривав стояк, вода стояла 1,5 см. в коридорі, в основному свідок зазначив, що причиною залиття було халатне відношення до користування водопостачанням, оскільки само обладнання в квартирі відповідачів працювало нормально. Свідок ОСОБА_12 , який був присутній на відеозапису, підтвердив, що він особисто з ОСОБА_1 . 15.10.2022 року спускались до квартири ОСОБА_7 та остання підтвердила факт заливу, пояснив, що вона через 5 хвилин все витре.
Згідно ст.179 ЖК УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитками, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень татехнічного обладнання; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Представник відповідача в обґрунтування своєї позиції, вважає неналежними акти про залиття квартири АДРЕСА_2 від 22.09.2022 року та від 15.10.2022 року, посилаючись на те, що акти повинні бути складено лише у паперовому вигляді та підписано на місці події, однак суд не погоджується з вказаним з огляду на наступне.
Закон (Правила утримання житлових будинків) вимагає складання акту про залиття за типовою формою (Додаток 4), яка передбачає детальний опис події, і він може бути написаний власноручно або роздрукований, головне — щоб був повний зміст, підписи всіх членів комісії та свідків (якщо є), а також відбиток печатки балансоутримувача будинку (ЖЕК/ОСББ). Важливим є його зміст та юридична достовірність, а не спосіб друку. 
Вищевказані акти про залиття квартири позивачів за своїм змістом відповідають вимогам акту, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», та містить всю істотну інформацію, передбачену вказаним наказом та листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975.
У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. 
Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися.
Якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова КЦС ВС по справі №753/20314/15-ц від 12.11.2018 року).
В актах зокрема, зазначено склад комісії та посади членів комісії, які склали акт, дату акту, місце складання, місце, де трапилося залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття, наведено перелік пошкоджень, які сталися з причин залиття. 
Верховним Судом зазначено, що вищенаведена інформація є достатньою для змісту такого акту та відповідає формі, встановленій законодавством для такого акту./справа №759/4781/16-ц від 11.12.2018р/.
Також, суд зазначає, що зміст відповідного документу, на підставі якого підтверджуються або спростовуються ті чи інші обставини, повинен превалювати над його формою, інакше це може призвести до надмірного формалізму.
Суд вважає, що акти про залиття складено належним чином комісією Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Міг+55», яка обслуговує житловий будинок, в якому проживають сторони по справі, та підписано Директором ТОВ «Керуюча компанія «Міг+55» Кучерявим В.В., майстером КП ЖКС`Вузівський» Кривко О.В., сантехніком КП ЖКС «Вузівський» Сапожніковим В.В., сусідами ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та мешканцями квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_7 від підпису актів відмовилась, про що було зафіксовано в актах. 
Суд вважає, що акти про залиття квартири складено належним чином та в них відображено всю передбачену законодавством суттєву інформацію щодо події, тому належним доказомрозміру матеріальної шкоди може слугувати кошторис складений відповідною будівельною організацією, в даному випадку атестованою особою інженером-проектувальником ОСОБА_14 , яка зробила Локальний кошторис на будівельні роботи та визначила розмір збитку внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 . Обсяг та вартість ремонтних робіт визначено на підставі чинних державних будівельних норм та правил по визначенню вартості будівництва, складений в поточних цінах станом на 08.11.2022 року, внаслідок розрахунків вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для відновлення приміщення після залиття згідно зведеного кошторисного розрахунку становить 227067,30 грн.
Суд приймає до уваги вказаний Локальний кошторис на будівельні роботи № 0201-01, та вважає його належним доказом по справі, оскільки це докладний опис найменування робіт і витрат та визначення розміру збитку внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 .
Представником відповідача до відзиву було надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.03.2023 року, з якого вбачається, що заявник ОСОБА_7 звернулась з заявою щодо вчинення проти неї неправомірних дій, а саме завідомо неправдивих показань, що стосуються складання вищевказаних актів про залиття /а.с.84/, крім того надав Акт технічного обстеження квартири відповідачів АДРЕСА_1 , складений 07.04.2023 року представниками Дочірнього підприємства «Житлове Управління «Ренесанс-92», яке розташоване за адресою:м.Одеса, вул..Єлісаветинська, буд.9, на предмет стану комунікацій систем водопроводу та водовідведення усередині квартири. З даного акту вбачається, що вказані системи водопроводу знаходяться в задовільному технічному стані./а.с.85/
Представник позивачів звертає увагу суду, що вказаний акт Дочірнього підприємства «Житлове Управління «Ренесанс-92» складений 07.04.2023 року, тобто після звернення позивачів до суду, хоча самі факти заливу, які було зафіксовано належним чином мали місце 22.09.2022 року та 15.10.2022 року, крім того вказане підприємство розташоване в іншому адміністративному районі місця, та не має жодного відношення до обслуговування житлового будинку АДРЕСА_5 , що є неналежним доказом.
Навіть, якщо приймати висновок вказаного акту про те, що системи водопроводу та водовідведення квартири відповідачів знаходиться в задовільному технічному стані, та у судовому засіданні не встановлено фактів поломки саме сантехнічного обладнання в квартирі відповідачів, можливо зробити висновок, що основною причиною залиття квартири позивачів слугувало недбале халатне ставлення мешканки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , 1944 року народження, до користування водопостачанням, що призвело до спричиненої позивачам майнової шкоди.
Що стосується звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів з приводу, на її думку, неправомірних дій службових осіб по складанню актів про залиття квартири, то на даний час будь-якого реагування/відповіді з боку поліції з приводу звернення ОСОБА_7 по даному факту, представником відповідача суду не надано, сам по собі факт звернення ОСОБА_7 до поліції не спростовує факт залиття квартири та не несе доказової бази.
Таким чином, сторона відповідачів не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин неодноразового залиття квартири позивачів або клопотань про виклик свідків не заявляла, та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є процесуальним обов`язком відповідачів, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Відповідно до ст.360 ЦК України, яка встановлює обов`язок співвласників спільної часткової власності брати участь у витратах на утримання, управління та збереження спільного майна пропорційно до своєї частки, а також нести відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з цим майном. Тобто, співвласники несуть відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, що виникли з приводу спільного майна.
Якщо один із співвласників, який спричинив залиття, помер, відповідальність за відшкодування збитків переходять до його спадкоємців, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, пропорційно до їхніх спадкових часток, тобто спадкоємці відповідають у межах вартості майна, що успадковане, а інші співвласники квартири, навіть якщо не проживали там, несуть солідарну відповідальність, оскільки несуть обов`язок утримувати спільне майно в належному стані. 
Судом встановлено, що надані стороною позивача акти про залиття їх квартири за формою та змістом відповідають встановленій формі, не суперечать іншим доказам у справі, а наведені в них дані відповідачами не спростовані, тому судом прийнято як докази вищевказані акти, оскільки це є первинними документами, що засвідчують факт певної події, вказані акти у сукупності з іншими письмовими та речовими доказами у справі, наявним кошторисом, відповіддю поліції, поясненнями сторін та показаннями свідків, встановлюють факт завдання шкоди майну позивачів внаслідок залиття квартири.
Суд зазначає, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Враховуючи, що причиною залиття належної позивачам квартири  АДРЕСА_2  стало халатне користування водопостачанням одним із власників квартири  АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_7 , тому відповідачі, як співвласники квартири, в силу закону мають нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Доказів того, що залиття належної позивачам квартири, відбулося з вини інших осіб або керуючої компанії, та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, суду не надано.
Правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Частиною першою ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Представником позивача було дотримано норми ст.134 ЦПК України, якими встановлено обов`язок сторони разом з першою заявою по суті подати попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Зокрема, у позові вказано про те, що орієнтовна сума судових витрат становить 20000 грн., на підтвердження оплати вказаної суми надано платіжна інструкція Приватбанку від 11.06.2023 року щодо сплати ОСОБА_1 вказаної суми за правничу допомогу./а.с.80/ 
Нормою частини 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача було надано ордер від 23.09.2022 року, Договір про надання правничої допомоги від 23.09.2022 року, яким встановлено фіксована сума гонорару 20000 грн., платіжна інструкція Приватбанку від 11.06.2023 року щодо сплати ОСОБА_1 вказаної суми за правничу допомогу, Додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 13.11.2024 року щодо доплати встановленого гонорару відповідно до детального опису фактично наданих послуг та виконаних робіт, Детальний опис наданих послуг від 23.12.2025 року, з якого вбачається, що всього адвокатом Ларіоновим С.Б. надано послуг на суму 33000 грн./а.с.168-175,т.2/ 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат. 
У справі, що розглядається, між позивачами та адвокатом Ларіоновим С.Б. було встановлено фіксований розмір гонорару в сумі 20000 грн. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У подальшому було укладено Додаткову угоду, в якій сторонами узгоджено питання доплати гонорару, виходячи із детального опису наданих послуг, після фактичного стягнення суми, у зв`язку зі складністю справи.
Визначаючи розмір, що підлягає стягненню, судом враховано, що адвокатом в даній справі було проведено дії, необхідні для розгляду справи, в тому числі складено та подано позовну заяву, відповідь на відзив, клопотання про залучення співвідповідачів, про витребування доказів, зібрано та долучено до матеріалів справи докази на підтвердження позиції по справі, а також взято участь у судових засіданнях.
Враховуючи складність справи, ціну позову 227067,30 грн., повне задоволення позовних вимог, суд вважає достатнім і обґрунтованим суму гонорару в розмірі 33000 грн., що складає 14,5% від ціни позову, та підлягає стягненню з відповідачів, підстав для зменшення розміру гонорару судом не встановлено.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає також сплачена позивачами при зверненні до суду грошова сума судового збору в розмірі 2270,67 грн.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 316, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 89, 133,137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду у розмірі 227 067 ( двісті двадцять сім тисяч шістдесят сім) гривень 30 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати у загальному розмірі 35270,67 грн., які складаються з суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі – 2270,67 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 33300,00 /тридцять три тисячі триста / гривень.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 02.01.2026 року.

Суддя            М. В. Гниличенко