П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/21682/25 
                    Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.
                    Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
24 листопада 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 28.08.2025 ВП № 77662793 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 240/33017/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 13559341, вул.Ольжича, 7, м.Житомир) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених законом Про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 01.11.2023.
20.03.2025 надіслано виконавчий лист у справі №240/33017/23 на виконання судового рішення, який стягувачем пред`явлено до виконання.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 02.04.2025 року відкрито виконавче провадження № 77662793 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 240/33017/23 та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
У зв`язку з невиконанням пенсійним органом цієї постанови у встановлений строк головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Миколою Корнєєвим було направлено вимогу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.06.2025 №21340 про необхідність виконання судового рішення у 5-денний строк з моменту отримання цієї вимоги.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши вимогу державного виконавця, листом №0600-0307-5/39336 від 28.04.2025 повідомило, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" мінімальна пенсія за віком станом на 01.11.2023 становить 2093,00 грн. За період з 01.11.2023 по 31.03.2025 нарахована доплата пенсії у розмірі 111404,79 грн. З 01.04.2025 виплата пенсії буде проведена у розмірі визначеному на виконання рішення суду. Повідомило про те, що станом на день складення цього листа в зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного фінансування пенсійним органом здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів, які набрали чинності по 19.11.2020.
28.08.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пономарьовою К.В. було винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.
При винесенні цієї постанови виконавцем було встановлено, що судове рішення боржником не виконане без поважних причин, оскільки розмір щомісячного перерахунку та виплати пенсії, на який має право стягувач, становить шість мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік щомісячно, з урахуванням раніше виплачених коштів. Мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів. Згідно відповіді боржника для нарахування пенсії застосовується мінімальний розмір пенсії встановлений на дату зобов`язання та становить 2093,00 грн.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За правилами статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).
В силу пунктів 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIIІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведених норм, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.
Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин - наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 28.08.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 77662793 на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за невиконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 240/33017/23 , слід зазначити таке.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).
Отже, боржник зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань, вказаних в його резолютивній частині та враховувати при цьому висновки суду, зазначені в його мотивувальній частині, оскільки саме вона містить усі обставини справи та мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права.
Як зазначалося вище, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 240/33017/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених законом Про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 01.11.2023.
Вказане свідчить, що розмір присудженої ОСОБА_1 пенсії є змінним, та залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Частиною 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до статті 7 Закону України від 03.11.2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2023 року становив 2093 гривні.
Положеннями статті 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що з 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становив 2361 гривні.
Згідно із положеннями статті 7 Закону України від 19.11.2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що з 01.01.2025 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становив 2361 гривні.
Таким чином, у 2023 році мінімальний розмір пенсії за віком становив 2093 гривень, а у 2024 та 2025 роках - 2361 гривень.
Згідно з наданим до суду розрахунком суми, що підлягає виплаті пенсіонеру на виконання рішення суду у справі №240/33017/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області для обрахунку пенсії за рішенням суд застосовано розрахункову величину у розмірі 2093,00 грн у період з 01.11.2023 до 31.12.2024, та з 01.01.2025 по 31.03.2025, що не відповідає розміру мінімальної пенсії за віком, встановленому Законом України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Законом України від 19.11.2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік".
З урахуванням положень статті 7 та пункту 8 "Прикінцеві положення" Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік", положень статті 7 Закону України від 19.11.2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік" ГУ ПФУ в Житомирській області зобов`язане було з 01.03.2024 року здійснити перерахунок пенсії позивача із здійсненням щорічної індексації пенсій та із застосуванням розрахункової величини 2361,00 грн.
Наведені обставини справи свідчать про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 240/33017/23, що призвело до нарахування пенсіонеру пенсії за період починаючи з 01.03.2024 у значно меншому розмірі ніж визначено рішенням суду.
Враховуючи підтверджений в ході судового розгляду факт неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області зміни на відповідний рік розміру мінімальної пенсії за віком, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що державним виконавцем був зроблений обґрунтований висновок про неналежне виконання боржником судового рішення у справі №24033017/23 без поважних на те причин.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильної позиції про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.